486 156 



træet (Dnmys Wintert), A lere en (Fitz-Eoya Fatagonica) og Proteaceen Emhothrium 

 coccineum, og derfor ogsaa kunne betragtes som Karakterplanter for dette Rige; men 

 medens disse Træer næslen ere de eneste, som danne Skoven paa Ildlandet, saa kommer 

 der bestandig flere Arter til, jo længere man gaaer imod Nord, og Skoven faaer desuden 

 ber ved Indblanding af flere Slyngplanter og halvparasitiske Planter og ved de høie Bam- 

 busrør (Chusquea CJiila, C. Valdiviensis) et subtropisk eller næsten tropisk Præg*). 



Vi ville betragte Skoven saaledes, som den viser sig i sin mest karakteristiske 

 Skikkelse ved Puerto Montt (41'/2°) og paa den Slette, som herfra strækker sig ind til Cor- 

 dillerens Fod. Bøgene høre her, som overalt i dette Gebet, til de herskende Skovtræer; 

 saaledes Fagus Dombeyi, et kæmpestort Træ med smaa myrteagtige Blade, F. procera og 

 P. obliqua. Desuden forekommer Laurbærtræer (Laurelia serrata og Persea Lingve), Myrter 

 {Myrtus Luma), Proteaceer (Lomatia obliqua og Guevinia Avellana, det chileniske Nødde- 

 træ), Eucryphia cordifolia af Thefamilien, henved 100 Fod høi og med store snehvide 

 Blomster, og Arter af Familier, der ellers sædvanlig kun optræde som Urter eller smaa 

 Buske, saaledes Flotowia diacanthoides , en næsten 100 Fod høi Kurvblomst, Weinmannia 

 trichosperma og Caldcluvia paniculata af Stenbræk- , samt Ægotoxicum piunctatum, et an- 

 seligt Træ med enfrøede Stenfrugter af Vortemælk-Familien. Beller ikke Naaletræerne 

 mangle; foruden Libocedrus tetragona og Podocarpus Chilena er der især en Art, der her 

 spiller den vigtigste Rolle som Gavntræ. Det er Alercen (Fitz-Boya Patagonica), der op- 

 naaer en Iloide af 90—100 Fod, og hvis Stamme undertiden har 50 Fod i Omfang. Til 

 denne Formrigdom i Høiskoven kommer en tilsvarende Mangfoldighed blaudt de Buske, som 

 danne den tætte underskov, blandt hvilke her skulle fremhæves: Desfontainea ilicifolia, 

 Berberis Darwinii og buxifolia, Azara lanceolata, Myrtus Ugni'**), Citharexylan cyanocar- 

 pum, Philesia buxifolia o. fl. Blandt de talrige Slyngplanter skulle nævnes: Lapageria 

 rosea med sine røde lilieagtige Klokker og Luzuraga scandens, begge af Convalfamilien, 

 Cornidea integerrima, Cissus striata, Aralea Valdiviensis, Lardizabala trifoliata og Berberi- 

 dopsis corallina, som danner et mærkeligt Overgangsled mellem Lardizabaleerne og Ber- 

 berideerne. Af de halvparasitiske Planter er der flere, som høre til Familier og Slægter, 

 som ellers kun have hjemme i den tropiske Zone, saaledes: Gesneraceerne Mitraria coc- 

 cinea., Sarmienta repens og Peporomia australis af Peberfamilien. Skoven vedligeholder 

 væsenthg samme Karakter indtil 2—3000 Fods Høide***). Dog afløses den her paa flere 



*) A. s. ørsted: De stedsegrønne Bøges Rige (Tidsskrift for popul. Fremst. af Naturvidensli. 1861). 

 **) Ugni Molinælatci; den har af alle Chilis vildtvoxende Planter de mest velsmagende Frugter (Bot. Zeit. 



1860, p. 305). 

 ***) Alercen og de andre Naaletræer ere især almindelige paa Kystbjergene. Længere inde i Landet be- 

 staaer Skoven især af Fagus Dombeyi og obliqua og Laurelia aromatica, hvorimod Maitenus boaria 



