490 160 



De stedsegrønne Bøge spille saaledes i denne Del af Sydamerika en viglig Rolle 

 som skovdannende Træer fra den 35° til den 56° og fra Havets Niveau næsten til Sne- 

 grændsen. De undes her i et større Antal Arter, nemlig 6, end noget andet Sted paa 

 Jorden, og der er navnlig en Art, N. antarctica , som er udbredt over hele Gebetet og op- 

 træder under en Mængde Former*). Den hører til den lille Gruppe af Arter, som ved 

 deres affaldende, i Knoppen foldede Blade danne Overgang til de egentlige Bøge (Fagus). 

 Pau Ildlandet er den mest fremherskende i den østlige tørrere Del af Skovbæltet, som 

 grændser op til de skovløse Sletter, der indtager deune Øs østlige Halvdel, og i den øvrige 

 Del af Øen holder den sig mere til de høiere liggende Egne. I Chili stiger den gradvis 

 høiere op paa Bjergene mod Nord og forekommer i en Dværgform, der tidligere er bleven 

 anseet for en egen Art, i Fjeldvæxternes Bælte paa 36° i Nærheden af Snegrændsen. Næst 

 efter denne Art synes Noth. obliqua, der ved sine spidse Grifler og frie Skaalflige viser 

 endnu større Tilnærmelse til Fagus og som har skæve Blade, at have den største Udbred- 

 ning. Den skal forekomme gjennem hele Chili fra Magalhaensstrædet op til 35°, især 

 mellem 4000 og 5000 Fod. Medens N. betuloides er indskrænket til Ildlandet og her 

 danner den væsentlige Bestanddel af Skoven, spille Noth. j)rocera, der nærmer sig til an- 

 tarctica, men har meget større Blade, og Noth. Domheyi, der ikke er meget forskjellig fra 

 betuloides og ligesom denne opnaaer en kæmpemæssig Størrelse, en lignende Rolle i Pro- 

 vindsen Valdivia. Noth. alpina, der ogsaa voxer her, men i større Bjerghøider, er endnu 

 kun ufuldsfændig kjendt. Den er maaske en Bjergform af procera. — Af Slægten Notha- 

 fagus optræder der 4 Arter paa Ny Zeeland, som her høre til de anseligste Skovtræer. 

 N. fusca svarer ganske til Ildlandets N. betuloides, opnaaer en Høide af 80—100 Fod, 

 (Stammen indtil 35 Fod i Omfang) og gaaer op paa Bjergene til 3500 Fod. N. Menziesii 

 har af alle Bøge de mindste Blade. Disse ere næsten kredsrunde , kun 3 — 4 Linier lange, 

 meget stive og læderagtige, og Sideribberne ere neppe synlige. Den skal opnaa samme 

 Høide som den foregaaende. Dette gjælder ogsaa om N. Solandri, men denne har ganske 

 helrandede Blade. Den voxer kun, hvor der er en dyb og rig Bund og i en Høide af 

 3000—6000 Fod. N. Cliffortioides, der ligeledes har helrandede Blade, er det mest alpine 

 Træ paa Ny Zeelaud, hvor den navnlig paa Mont-Nebron i en tiøide af 6 — 7000 Fod dækker 

 Bunden som et 6 Fod høit Buskads**). Begge de sidstnæ.vnte Arter bære der Navn af 

 »White Birchii. — Af de to Arter, som voxe paa Van Diemens Land, har den ene 



*) Til iVoiAo/a^iM-Slægten , er der foruden Fuglelimsplanten (Myxodendron) knyttet en anden Snylte- 

 plante, livoraf en Art paa Ildlandet spiller en vigtig Rolle derved, at den udgjor et Hovednærings- 

 middel for de Indfudte. Det er en med Morchelen beslægtet bleggul kugleformet Svamp af et lille 

 Æbles Storrelse [C'yttaria Darwinii, Darwins Reise, tydske Udg., p. 291). Hooker fandt en anden 

 Art paa Tasmanniens Bøge, og han mener at der ogsaa forekommer en Art paa de nyzeelandske 

 Bøge (Flora Novæ Zeelandiæ, p. 229). 

 **) J. D. Hooker: Flora Novæ Zeelandiæ. 



