494 164 



Rødegene, udelukkende amerikansk*), og heraf forekomme over 30 Arter alene i Mexico 

 og Centralamerika. Rødegene ere saa skarpt adskilte fra de andre Ege ved deres i Spidsen 

 hovedformede Grifler (S. 343 f. Ü), ved deres kugleformede ofte tykskallede og med rudi- 

 mentære Skillevægge forsynede Frugter (S. 34) f. G), ved de til den øverste Del af Frøet 

 hæftede rudimentære Æg |S. 346 f. C) og ved deres altid braaddede Blade, at der vistnok 

 kunde være Spørgsmaal, om de ikke snarere burde henføres til en egen Slægt. Maaske 

 endnu mere karakteristisk for Mexico er Underslægten Macrobalanus med korte næsten i 

 hele deres Længde sammenvoxne Grifler (Tab. VI f. 16) og med skæve Kimblade (S. 346 f. E), 

 og ligeledes er den artrige Afdeling af Lepidobalaner med rundtakkede eller svagtlappede Blade 

 [Prinus, genuinæ et ver sif ormes, see S. 367) saa godt som udelukkende hjemme her. 



Den tredie Hovedgruppe af denne Familie, Bøgene, optræder med et saa overveiende 

 Antal Arter i Chili, at vi maa betragte dette Land som deres egentlige Hjem; men Arterne 

 have dog en saa spredt Udbredning, at det efter den nærværende Fordeling af Hav og 

 Land er vanskeligt at føre dem alle tilbage til ét Udbredningscentrum. Denne Vanskelighed 

 er i mindre Grad tilstede med Hensyn til Slægten Noihofagus , da vi have seet at Chili 

 ifølge sine Naturforhold maa betragtes som en med Sydamerika landfast 0, og da der 

 synes at være Grund til at antage, at der tidligere har været en nærmere Forbindelse 

 mellem denne Del af Sydamerika, Ny Zeeland og Van Diemens Land. Men hvorledes skal 

 man føre i^o^ws- Arterne, blandt hvilke den nærmeste, F. ferruginea, er 70 Bredegrader 

 fjernet fra Sydbøgenes Hjem tilbage til samme Udbredningscentrum? Delle kan man vist- 

 nok ikke, men jeg troer dog, at man er istand til at forklare sig det Afvigende i Bøgenes 

 Udbredning, som dog endnu er tilstede, ihvorvel i mindre Grad, end da alle Arter hen- 

 førtes til én Slægt. Den nu manglende Forbindelse mellem Nord- og Sydbøgene har, hvor 

 paradox det end lyder, rimeligvis i tidligere Tid fundet Sted gjennem Japan. Der er nemlig 

 ikke alene hvad Bøgene angaaer, men ogsaa i andre Henseender flere Tilknytningspunkter 

 mellem Japan og Sydbøgenes Hjem. i^a^ws-Slægten er fyldigere repræsenteret paa Japan 

 end noget andet Sted i den nordlige Halvkugle (se foran S. 387), og Fagus Sieboldii danner 

 Overgang til Nothofagus, da den er den eneste af Nordbøgene, som slemmer overens med 

 fiere af Sydbøgene (Noihof. Gunnii, antarctica) i Bladenes høist eiendommelige Ribbeforde- 

 ling. Hertil kommer, at Floraen baade paa Japan og paa Van Diemens Land, Ny Zeeland 

 og Chili har en fuldstændig miocen Karakter, saa at der maa tillægges den en større Ælde 

 end Plantevæxten paa de fleste andre Dele af Jorden**). Delte gjælder ogsaa særligt med 



") Der er vel en japanesisk Art {Q. lacera), som synes al hore herhen, men den er endnu kun lidet 



kjendt. 

 *) En udførligere Udvikling og Begrundelse af den Betragtning, som her er gjort tjældende, og som 



gaaer ud paa, at den nu Jorden beklædende Plantevæxt liar en meget furskjellig Alder, liaaber jeg 



meget snart at kunne forelægge Videnskabernes .Selskab. 



