11 573 



Da Størrelsen J, som indgaaer i Formlen (1), betegner den Trykhøide, som behøves 

 for at drive 1 Tønde Vand i Døgnet gjeanem det vandførende Sandiag ind i Foringsrøret, 

 saa er det tydeligt, at A kun beholder samme Værdi, saalænge Sandlaget beholder samme 

 Tæthed, hvilket Sidste Erfaring desværre har viist kun finder Sted i en forholdsvlis kort Tid. 

 Under Udførelsen af en Kildeboring river nemlig det frembrydende Kildevand en Mængde 

 Sand, forskjelligt efter Terrainets Beskaffenhed, med sig ind i Borehullet, hvilket da 

 opskylles gjennem Foringsrøret. Derved fremkommer der en forholdsvlis let Udvei for 

 Vandet i de Boringen nærmest omgivende Dele af det vandførende Lag, og dette giver sig 

 tilkjende ved en forholdsvlis stor Vandføring af Kilden; men efterhaanden som Kilden ved- 

 bliver at sirømme, river Vandet nye Sandpartikler med sig henimod Borehullet, hvilke 

 da igjen fylde de oprindelige Tomheder med Sand, og desto hurtigere, jo mindre Sand- 

 kornene ere og jo større Kildens Vandføring er. Derved voxer efterhaanden den Modstand, 

 som Sandlaget yttrer imod Vandets Bevægelse, og dermed naturligt Størrelsen A, som 

 indgaaer i Formlen (1); Følgen deraf er, at Vandføringen Q aflager. Men deraf folger 

 videre, at naar vi beregne Kildens Stigehøide efter Formlen (1) under Forudsætning af at 

 A har sin oprindelige Værdi, saa viser Stigehøiden sig aftagende i Tidens Lob, selv naar 

 den i Virkeligheden har holdt sig uforandret. Det er saaledes egentlig kun en forholdsvlis 

 kort Tid, efter at Stigehøiden for Kilden er bestemt ved Observation paa den tidligere an- 

 givne Maade, at man kan være vis paa, at Stigehøiden nøiagtigt har den Størrelse, som 

 beregnes efter Formlen (I) ved Hjælp af Vandføringen; hvad man derimod stedse vil kunne 

 stole paa, er dette: at Stigehøiden til enhver Tid vil angive de Forandringer, som foregaae 

 i Jorden paa Grund af Fugtighedsforholdene, skjøndt disse Forandringer i Reglen fremstille 

 sig noget mindre end de i Virkeligheden ere. Af Hensyn til det saaledes Anførte har jeg 

 indskrænket mig til for Kilden Nr. IX at anføre Resultaterne af de to første Aars Obser- 

 vationer, idet det tydeligt fremgik af Vandføringens gradvise Formindskelse, at væsent- 

 lige Tilsandinger fandt Sted og gjorde de følgende Observationer uskikkede til deraf at 

 bestemme Kildens virkelige Stigehøide, I Aaret 1859 fandtes tilsidst bemeldte Kilde aldeles 

 tilstoppet og standset. 



Paa samme Maade som for Kilden Nr. IX har Formlen (1) givet mig Midler til at 

 undersøge paa hvilken Maade Stigehøiden for hver af de andre artesiske Kilder har varieret 

 i Tidens Løb, og specielt skal jeg henlede Opmærksomheden paa Kilderne Nr. I, III, VI og 

 VII, der med Kilden Nr. IX alle ligge i en Linie fra Vest til Øst, og alle gaae ned til de 

 vandførende Lag i Sallholmskalken. 



Resultatet af disse Undersøgelser viser sig tydeligt, naar vi betragte den graphiske 

 Fremstilling af de sidste 20 Aars Observationer, som findes paa den vedfoiede Plan I, 

 hvorpaa Observationstiden er afsat som Abscisse, medens de forskjellige Kilders Stigehøider 

 ere afsatte som Ordinater. De tilsvarende Curver, som altsaa fremstille Holden af det 



72* 



