15 577 



hvori Damhuussøen er beliggende, lige ned til Kalleboslrand med Udløb i Nærheden af 

 Flaskekroen, ailsaa i fuldstændig Overeensstemmelse med Overfladevandets naturlige Løb til 

 Siranden; men denne sidste Slutning var ikke rigtig; thi da vi under de senere Aars 

 Mangel paa Vand forsøgte at bore Kilder i det nævnte Dalstrøg Syd for Damhuussøen for 

 derved om muligt at opfange en Deel af det Vand, som efter Antagelsen løb underjordisk 

 denne Vei ad Stranden til, fandtes det, at den formodede store Vandstrøm slet ikke fandtes 

 i delle Dalstrøg, noget, som den ringe Vandforing i Forhold til Stigehøiden af Kilden 

 Nr. IX maaskee alt burde have sagt mig. Men idet det herved er beviist, at Grundvandet 

 ikke følger den nys betegnede Retning, opslaaer der Spørgsmaal om at bestemme ad 

 hvilke andre Veie det naaer til Stranden, og Svaret paa dette Spørgsmaal kan neppe blive 

 tvivlsomt, naar vi betænke, at de vandførende Gronsandslag strække sig i sydlig Retning 

 lige til Kjøgebugt og Kalleboslrand, og at det er en Erfaring fra en Mængde Boringer, 

 som ere blevne udforte paa Terrainel mellem Damhuussøens Opland og Kjøgebugt, at de 

 vandførende Lags Sligehøide er desto mindre, jo mere Boringerne nærme sig Strandbredden. 

 Deraf følger nemlig tydelig, at Grundvandet i Jorden ikke blot, som vi have seet, har Fald 

 imod Øst, men tillige har Fald imod Syd og at det resulterende Fald altsaa gaaer i en syd- 

 ostlig Retning. Betænkes dernæst fremdeles, at Kilderne Nr. III, der ligge i en Afstand af 

 c. 17000 Alen fra Kjøgebugt, have en Stigehøide af c. 50 Fod, vil det sees, at den 

 underjordiske Strøm gjennemsnitlig har et Fald af omtrent 1 : 700 i sydlig Retning sam- 

 tidig med, at Strømmen har et Fald af c. 1 : 1000 i østlig Retning, og det bliver derfor 

 mere end blot sandsynligt, at Grundvandet fra Damhuussøens Opland maa have Aflob til 

 Kjøgebugt og Kalleboslrand igjennem Kildevæld i Stranden mellem Store- Veileaa og 

 Flaskekroen. 



Da Kjøbenhavn for en Deel er forsynet med Vand fra de artesiske Kilder, har det 

 naturligviis stor Betydning for Staden at vide, hvorvidt man kan stole paa disse Kilder. 

 For at komme til Klarhed desangaaende var det magtpaaliggende at vide, hvorledes de 

 kildeførende Lags Vandrigdom afhænger af Regnmængden eller Nedslaget; thi at Kildernes 

 Vandrigdom er afhængig af det atmosphæriske Nedslag, er ikke blot i og for sig klarl, men 

 fremgaaer ogsaa lydeligt, naar vi paa Plan I betragte Kildernes Sligehøider i de forskjellige 

 Aar og derhos lægge Mærke til, hvorledes Regnmængden har varieret i disse Aar. En 

 Mængde Forsøg, som j3g paa et tidligere Stadium, efter at Kildeboringerne vare sluttede, 

 har udført for at finde den Lov, hvorefter Kildernes Vandrigdom afhænger af Regnmængden, 

 forbleve imidlertid uden Resultat, da det ved nærmere Undersøgelse viste sig, at uagtet 

 Stigehøiden for Nr. V i det Hele voxede med Nedslaget, saa varierede denne Høide dog 

 ikke paa samme Maade som Nedslaget i Aarels Løb. Først efter at jeg i Aaret I860 havde 

 fuldført min tidligere omtalte Undersøgelse over Fugtighedsforholdene i Kjøbenhavns Omegn, 

 klarede Forholdet sig væsentligt. I den nævnte Afhandling har jeg nemlig, foruden at give 



