580 18 



end den Vandmængde, der virkelig løb ned i Jorden og derigjennem fandt Afløb. Hvad der 

 imidlertid herved for Øieblikket er det meest lærerige, er delle, at de angivne Undersøgelser 

 vise, at selv i meget fugtige Somre synker der næsten inlet Vand ned til en Dybde af 5 Fod, 

 men at hele Regnmængden fordamper og forsvinder saa at sige i Jordoverfladen. En Deel 

 af Regnmængden forsvinder aabenbart paa denne Maade i alle Aarels Maaneder, og det 

 er derfor ogsaa klart, at der efter den egentlige Vinterlid bestandigt trænger mindre og 

 mindre af den faldne Regn ned i Jorden lige indtil det Tidspunkt, da al dybere Nedtrængning 

 af Grundvand standser, hvilket i Reglen skeer i Begyndelsen af Mai Maaned. Fra Mai til 

 Octbr. er allsaa Nedlrængningen af Vand til de underjordiske vandførende Lag i Reglen 

 ophørt og begynder først igjen i Novbr. Maaned, for derefter i Almindelighed at vedvare 

 indtil Begyndelsen af Mai næste Aar. Heraf følger det for vore artesiske Kilder vigtige 

 Resultat, at de underjordiske vandførende Lag, hvorfra disse Kilder have deres Udspring, 

 i Reglen kun faae Tilgang af Vand fra Jordoverfladen paa de Tider (Novbr. — April), hvor 

 Drainrørene give Vand, samt at disse Kilder vilde miste en Deel af deres nuværende 

 Vandrigdom, dersom Damhuussøens Opland blev kunstigt drainet til en større Dybde end 

 den, hvori Grundvandet nu staaer. 



Det er allsaa Vinlerhalvaarets Nedslag, som forsyner baade Drainledningerne og de 

 kildeførende Lag med Vand, og Tidsrummet, hvori delte skeer, er i Reglen fra November 

 til Begyndelsen af Mai. Da delle Nedslag for en stor Deel bestaaer af Snee, som kan 

 henligge flere Maaneder paa Jorden uden at tøe, kan Mængden af Vand, som i Vinter- 

 tiden synker i Jorden, dog vise sig fordeelt paa en ganske anden Maade end Nedslaget; 

 en saadan Forskjel i Fordelingen viser sig derfor ogsaa som Regel, hvad enten vi sam- 

 menligne Nedslaget med Draiurørenes Vandføring eller med Kiklernes Sligehøide. I No- 

 vember og December Maaneder, før Frosten indtræder, vise Kilderne i Almindelighed en 

 rig Tilgang af Vand; senere hen derimod, naar Frosten forhindrer Nedslaget fra al synke 

 i Jorden, standser Tilgangen til de vandførende Lag for en Tid indtil henimod Foraars- 

 tøbrud, hvor en rigelig Tilgang af Vand alter viser sig. For bedre at kunne sammen- 

 ligne Stigningen af Vandstanden ved Kilderne med de Mængder af Vand, som synke i 

 Jorden og finde Afløb gjennem Drainrørene, har jeg paa Plan II, foruden Sligehøiden 

 for Boringen Nr. V, angivet Mængderne af Drainvand, som i Aarene 1852 og 1853 bleve 

 fundne at afløbe gjennem de to nævnte Systemer af Drainledninger, samt til yderligere Sam- 

 menligning mellem Kildernes og Drainledningernes Vandføring paa den ene Side og Ned- 

 slaget paa den anden, er tillige angivet de maanedlige Nedslag af Regn og Snee, som ere 

 maalte ved Damhuussøen, idet jeg for Tydeligheds Skyld særligt har fremhævet den i 

 Vinlerhalvaaret faldende Regn- og Sneemængde, hvorfra Kilderne saavelsom Drainlednin- 

 gerne modiage deres væsentligste Tilgang.- Ved at betragte disse Forandringer i Jordens 

 Vandslandshøide og sammenligne dem deels med de faldne Vandholder, deels med Uøiderne 



