39 601 



er dækket med el Sandlag, der er gjennemtrængl med Vand, vil endog det Tilfælde kunne, 

 fremtræde, at Vandspeilsformen er en staaende Ellipse. 



Den ved Formlen (14) fremstillede Lov for Vandels Bevægelse i el eensarlet Jord- 

 lag, som fraoven for liver Qvadralfod Overflade modtager ligemegel Tilløbsvand i lige 

 Tid, fmder, som all antydet, særlig Anvendelse paa de sædvanlige Drainingsanlæg, som 

 mere og mere benylles i Landbruget, for at bortlede den overflødige Fuglighedsmængde i 

 Jorden, som i hoi Grad er skadelig for Plantevæxten. Saavidl mig bekjendt have kyndige 

 Landmænd kun een Mening om Jordernes Draining, og del er denne, at Drainingen er en 

 af den nyere Tids største Forbedringer i Agerbruget, og som derfor fortjener alle Land- 

 mænds udeelle Opmærksomhed. Herom troer jeg, som sagt, at man forliden er enig; 

 men angaaende Maaden, hvorpaa Drainingeu bør udføres, hersker der fortiden slor 

 Meningsforskjel, som væsentlig har sin Grund deri, al man mangler sikker Kundskab til 

 Lovene for Vandels Bevægelse i Jorden. Delle fremgaaer tydeligt af en Afhandling i Tids- 

 skrift for Landøkonomi, ide Bind, Side 81 — 102, der er forfattet af Landhuusholdnings- 

 Selskabets Secretair, Cand. polyt. D. Hannemann og har til Overskrift: »Om Forholdet 

 mellem Drainledningers indbyrdes Afstand og deres Dybde. Delacroix's Forsøg og 

 Theori«. 



Ved at gjennemlæse denne Afhandling — som giver en klar Fremslllling af Drai- 

 ningstheoriens nuværende ufuldkomne Slilling og megel bestemt påaviser Ønskeligheden og 

 Vigtigheden for Landvæsenet af al faae alle de herhenhørende Spørgsmaal saavidt muligt 

 fuldstændigt bestemte ved Forsøg, al den uhyggelige Uklarhed, der for Tiden hersker 

 angaaende Drainledningernes rigtige Afstand og Dybde, derved kunde bringes til al for- 

 svinde — fik jeg Lyst til al forsoge, om del ikke skulde kunne lykkes at skaffe Klarhed 

 ind i delte dunkle Capitel af Hydrodynamiken; det var denne Tanke, som nærmest 

 gav mig Anledning til Udførelsen af de foran beskrevne Forsøg over Vandets Bevægelse i 

 forskjellige Jordlag. Om det er lykkedes mig nogenlunde fuldstændigt at naae Maalet, 

 hvortil jeg sigtede, vil bedsl sees af det Følgende, men i ethvert Fald er det mit Haab 

 herved at have bragt Drainingslheorien ind paa et solidt og fuldstændigt videnskabeligt 

 Grundlag, hvorpaa man kan bygge videre med samme Grad af Sikkerhed, som ved Vandets 

 Bevægelse i almindelige Ledninger. 



Til Oplysning om det Standpunkt, hvorpaa Drainingslheorien hviler, skal jeg efter 

 Hr. Hannemanns Afhandling fremhæve følgende: Naar der falder Regn paa en tør Jord- 

 bund, indsuger Jorden Vandet indtil den har oplaget saa meget, som' dens Partikler 

 kunne fastholde. Vedbliver Regnen, vil Vandet vedblive at synke ned i Jorden, og delle 

 Vand, der ikke bindes af Jordparliklerne, vil borllobe saasnart det faaer Leilighed 

 dertil, f. Ex. gjennem Drainrør i Jorden. Er Jorden overmættet med Vand, saa indstiller 

 dette sig som frit Grundvand i Modsætning til det bundne Vand, der fastholdes af Jord- 



