744 122 



Oversigt over de i det Foregaaende anvendte forkortede Betegnelser. 



HrystallograGske Betegnelser: 



I det tetragonaie og hexagonale System betegnes Hovedaxen med c og Biaxerne 

 med a. I det rhombiske ere Axerne a>b>c; denne sidste den vertikale. I det mono- 

 kliniske System er b Symmetriaxen, a og c Axerne i Symmetriplanet; som Axevinklen ae 

 er anført Vinklen mellem Normalerne til Fladerne (001). (100); ligesom overhovedet alle med 

 Fladesymboler betegnede Kantvinkler ere Vinklerne mellem Fladenormalerne. 



Optiske Betegnelser: 



a Minimumsafvigelsen. p den brydende Kant. R Prismernes Halveringsplan. 

 O) og f ordinære og extraordinære Brydningsforhold. 

 a > b > c Elasticitetsaxerne. 



« i ' ß } ^ y I ' 



V = — > = -7- > = — altsaa a < ß < y. 



fia (Ib (te Brydningsforholdene svarende til de krystallografiske Axer. 



Va Vh Ve de anomale Brydningforhold. 



N og N' Antallet af Ringe omkring Axeøinene. e og e' Tykkelsen af Axepladerne. 



AB den indre Axevinkel, (AB) Axevinklen i Luft, [[AB]) Axevinklen i Olie, 



A'B (A'B) [{A'B)) de tilsvarende Størrelser for den stumpe Axevinkel. 



(A]Bi) ((AiBi)) angive Vinklerne mellem Axerne, udtrædende gjennem Flader, der ikke 



ere lodrette paa Bissectrix. 



Ved Q ^ V betegnes Axedispersionen. 



I det rhombiske System have vi benyttet den af Grailich og v. Lang (se Sitzungsber. 

 27 p. 3) først foreslaaede Betegnelse for Elasticitetsaxernes Belitrgenhed i Forhold til de kry- 

 stallografiske Axer, ligesom vi for det monokliniske Systems Vedkommende have benyttet de 

 af Murmann og Rotter (Sitzungsber. 34 p. 135) først anvendte Orientationsschemata. 



Brydningsforholdene for den til Axevinkelbestemmelserne benyttede Olie ere: 

 C 1.466G 



D 1.4690 



F 1.4753 



