Om verkan af Secale cornutum. 9 



kan vara sä högst olika och ofta omöjlig alt ens till någon antaglig sanno- 

 likhet utreda. 



I tvenne fall af akut ledgångs rheumatism gåfvo smärtorna och in- 

 (lammationen vika inom ett dygn, men i flertalet fall af rheumatism varade 

 kuren så länge, att, om än läkning häraf följde, det måste bli oafgjordt, 

 huru mycken fördel egentligen vanns af detta medels bruk i jemförelse med 

 andra läkemedel. 



Vid kroniska svullnader och inflammationer af lifmodern har secale 

 cornutum städse visat sig såsom ett förträffligt medel och delar jag full- 

 komligen den af Arnal (Gazette des hôpitaux 1843) ullalade öfverty- 

 gelse, att genom elt metodiskt och i tid börjadt begagnande af delta medi- 

 kament den största delen af de härur utgående lidanden hos den qvinliga 

 organismen kunna förebyggas. Då nemligen i så inånga fall de kroniska 

 inflammationerna och hyperemierua hos lifmodern härröra af dennas ofull- 

 komliga involutiou efter förlossningen och denna iuvolulion kan på det 

 kraftigaste befordras genom ifrågavarande medel, så tyckes det ligga i öppen 

 dag, huru mycket Arnal s påstående har skäl för sig, att en hel lång rad 

 af osägligt lidande hos qviuuau kan genom delta medel, rätt användt, förebyg- 

 gas. Sjelfva puerperal-febern förekommer enligt de erfarnaste accoucheurers 

 intygan högst sällan, der tillräckligt starka eftervärkar följa hastigt på för- 

 lossningen; d. v. s. denna förfärliga sjukdom kan troligen i de flesta fall 

 undgås genom en hastigt väckt involutiou efter förlossningen. Huru vig- 

 tigt är då ej, om denna premiss erkännes vara grundad, att vid förekom- 

 mande förlossningsfall ge under sista skiftet af barnsbörden, eller omedel- 

 bart derefler, secale cornutum, för alt framkalla dessa nämnda starka ef- 

 tervärkar. Vid behandling af s. k. oofurilis chronica och katarr i tuberna 

 torde knappast något verksammare medel finnas. Detta lidande, hvilket alltid 

 orsakar svåra plågor vid menstrualionen och som i de fall, der ej lägeför- 

 äudringar hos lifmodern förekomma, allmänneligen kan supponeras vara 

 arundorsaken till detta hos unga fruntimmer sa ofta förekommande och 

 derjemte så pinsamma lidande, har städse lyckligt öfvervunnits genom be- 

 gagnande af mjöldryga under en, tvenne eller tre mellantider emellan men- 



2 



