r>6 



j4. Ah i. q vist 



6. Sina-s'o, kons ristitei, mäne its'eis' 

 perthe. i salpla jälgel-päi uks, i ristte tâ- 

 tale simm, kudam ei n'ägu: i tat sinuii, 

 peitolîs'en n'agî, andab sineis' silmis'. 



7. Risttes-s'o algad pagis'koiligaks, kut 

 k'elevesad; ibo hö m'eles pidetas, mise 

 àijis paginois' lindas kundellud. 



8. Algad olkoi mugoits'ed; ved tät taiv- 

 halïne l'etab rai teile tarbis', edel teiden 

 pakits'ust hänel. 



9. Ristkasetei tö muga: tâtoi meiden, 

 kudam oled taivhal; puhtas nimi sinun. 



16. Warastamai tsarstvad sinun;; da 

 linnob vald sinun i mal kut taivhal. 



11. Leib meiden nasus'nï anda meile. 

 t'änambäis'el päival. 



12. I jätä meile völgad meiden, kut i 

 mö jätämei völgnikoile meiden. 



13. I ala anda meid iskusaha; a p'ästa 

 meid pahas. Sidamed mi sinun om tsarstv 

 i vägi i slav i gaze. Amin. 



14. I kut rubendatei pros'tmaha mehil 

 grånad neiden, prostib i teile tät teiden 

 taivhalîne. 



15. A kut etei pros'tkoi mehil grähid 

 neiden, i tät teiden ei jäta grähid teiden. 



16. Kons pühitatei, algad olgoi hôs'akod 

 kul litsemerad; ved hö ottas its'eze pä le 

 pimedad mödod, mis'e osuttaze rahfalepu- 

 hitajiks'. Heng-rist sanun teile : hö saiba 

 jo its'eleze palkan. 



17. Sina-s'o, pùhitades, voida pä sinun. 

 i peze möd sinun. 



18. Mise ei osuttaze rahfan edes piihi- 

 tajaks, a edes tätan sinun, kudam peilos; 

 i tät sinun, nagî peitolîs'en, andab sineis' 

 silmis'. 



6. Sinäpä, koska rukoelel, mené huo- 

 neesesi, ja salpaa jäleltä ovi ja rukoele 

 isällesi, joka ei näy; ja isäsi, salaisen nä- 

 kijä, antaa sinulle julkises i. 



7. Rukoellessa elkää puhuko liiaksi. 

 kuin pakanat; sillä he luulevat, etta pal- 

 joista puheisla tulevat kuuiiuiksi. 



8. Elkää olko semmoiset; tietäähän 

 taivaallinen iså, mikä teille on tarpeen, 

 ennen anomistanne häneltä. 



9. Rukoelkaa te näin: isä meidän, joka 

 ölet taivaalla; puhdas nimi sinun. 



10. Odotamme valtakuntaasi ; olkoon val- 

 ta sinun niin maalla kuin taivaalla. 



11. Leipämme täyttävä anna meille tänä 

 päivänä. 



12. Ja jätä meille velkamme, kuin me- 

 kin jätämme velkamiehillemme. 



13. Ja elä annameitä kiusaukseen; vaan 

 päästä meitä pahasta. Sentähden eltä sinun 

 on valtakunta ja voima ja kunnia ikänsä. 

 Amen. 



14. Ja kuin rupeatte anteeksi-antamaan 

 muille heidän spitinsä, anteeksi-anlaa teil— 

 lenkin taivaallinen isänne. 



15. Waan kuin ette anteeksi-anna muil- 

 le heidän syntiänsä, niin isänne ei jätä 

 teidän syntiänne. 



16. Koska paastoatte, elkää olko surul- 

 liset (?) kuin ulkokullalut; he ottavat 

 päällensä pimeät muodot, etta osoitlaulua 

 kansalle paastoajiksi. Totisesti sanon teille: 

 he saivat jo itsellensä palkan. 



17: Sinäpä. paastotessa, voida pääsi. ja 

 pese muotosi. 



18. Eltä ei osoittautua kansan edessä 

 paastoajaksi, vaan isäsi edessä, joka on 

 salassa;ja isäsi, salaisen näkijä, antaa 

 sinullesi julkisesti. 



