188 E. J. BOX SDORFF 



tili elfte refbenet, dervid hvarje luiigblâsa, såsom summan af den longi- 

 tudinella utvidgningen af alla ofvan belägna lungblåsor, måste röra sig 

 längs åt bröstväggen i både longitudinell och transversell rigtning. Då 

 sålunda lungornas sänkning, emellan lugn och den djupaste möjliga in- 

 spiration faller emellan det 6. à 7 och 11 refbenet, finner man klart, att, 

 om inspiration icke är fullständig, lungorna kunna sträcka sig till 8, 9 

 eller 10. refbenet, hvilket åtföljes af en olika qvanlitet upptagen luft, som 

 gifver sig tillkänna, genom en häremot svarande qvantitet utandad luft. 

 Sker deremot inspiration fullständigt, är den qvantitet luft, som upplages 

 vid inspiration alltid lika, och qvantiten utandad luft underkastad föga el- 

 ler ingen omvexling. 



Om Spirometern, 



Tager man i betraktande respirationens vigt för lifvet, kan man väl 

 redan a priori föreställa sig, att försök redan tidigt blifvit gjorda, att mäta 

 den qvantitet luft som inandas. 



Detta skedde äfven redan genom Borelli 1697, ehuru de resultater 

 som vunnos voro ganska osäkra, så att de icke kunde väcka ett allmän- 

 nare intresse. Orsaken till dessa vacklande resultater, måste väl sökas i 

 de föga ändamålsenliga instrumenter, som för undersökningen användes. 

 Med förbigående af de äldre instrumenter, som i detta hänseende använ- 

 des, vill jag blott anmärka att Rentish, redan år 1814, använde för detta 

 ändamål ett instrument af honom kalladt pulmameter, utan att likväl hä- 

 rigenom intresse för dessa undersökningar väcktes. Kort derpå inrättade 

 Herbst en glasdocka, graduerad i Pariser kubik tum, af honom kallad 

 pneunio/neter, hvilkeu likväl, likasom pul mometern, besvärades af brister, 

 som förringade värdet af de resultater, som genom densamma vunnos. De 

 olägenheter af hvilka pulmometern och pneumomelern besvärades, sökte 

 Hutchinson undvika, då han, för bestämmande af luftqvantiteten i lun- 

 gorna, konstruerade den af honom så kallade Spirometern, hvilkeu utmär- 

 ker sig genom lika mycken enkelhet i konstruktion, som ändamålsenlighet 

 vid dess användande. Såsom välbekant, består instrumentet af tvenne 

 cylindrar, af hvilka den inre är öppen nedtill, omgifvande ett från midten 

 af bottnet från den yttre cylindern perpendikulärt uppstigande rör, genom 



