190 E. J. Bon sdorff 



tion kan upptagas i lungorna, lät han den person, som skulle undersökas, 

 starkt exspirera i fria luften och derefter sa djupt som möjligt inspirera ur 

 pneumometern, och, för att kontrollera det vunna resultatet, l;'it han honom, 

 efter den djupaste inspiration i fria luften, expirera i den med vatten fyll- 

 da pneumometern. Flere sådana jemnlöiande försök anställdes, för att 

 finna det rätta resultatet. Af sina undersökningar erfor Herbst, att trångt 

 slutande beklädnad, hvilken hindrar bröstets rörlighet, minskar den fria re- 

 spiration, att hos kortare personer vanligtvis bröstets omfång är mindre, 

 att längre personer merendels kunna upptaga en större qvantitet luft i 

 lungorna, men att denna qvantitet icke rättar sig efter hela kroppens längd, 

 ulan hufvudsakligen beror af bröstets omfång och, i sammanhang härmed, 

 af muskelkraften. Dä han fann lungornas capacitet hos barn vida min- 

 dre än hos fullvuxna, härledde han detta deraf , att hos dessa äfven bröstets 

 omfång är mindre, likasom han förklarade den mindre lungcapaciteten hos 

 qvinnan, beroende derpå, att lungorna hos henne intogo ett mindre rum 

 an hos mannen. Likasom andra, hvilka sysselsatt sig med dessa under- 

 sökningar, fann han, att lungcapaciteten betydligt minskas genom sjukdo- 

 mar i bröstets organer. Af livad som sålunda blifvit anfördt, finner man 

 att redan Herbst år 1828 hade erfarit, att lungornas capacitet förändras 

 genom kroppslångd, bröstets omfång och rörlighet, kroppsvigt, ålder, mu- 

 skelkraft, kön och sjukdom. Utan att känna dessa resultater af Herbst 

 meddelade Hutchinson*) sina observationer år 1846, hvilka år 1849 af 

 Samosch öfversattes på Tyska. Hutchinson framställde vitalkapaci- 

 teten såsom en fastståeude storhet, hvilken hulviulsakligeii förändras genom 

 kroppslängd, vigt, ålder, sjukdom, och ställning, af hvilka likväl kropps- 

 längden är af den största vigt. Såsom väl bekant, benämnde Hutchinson 

 den luft som, efter den möjligast djupa inandning, kan, genom den möjli- 

 gast starka exspiration, utblåsas, vitakapacitet; den luft som vid vanlig 

 inspiration utbytes, respirations /u/t; den luft som efter en vanlig inspi- 

 ration ännu kan inandas, fy lina ds luft och slutligen den luft som efter en 

 vanlig exspiration ännu kan utandas, qvarhnllen luft. Han fann ett så 



*) On the Capacity af the Lungs and of the Respiratory Functions with a view of 

 establishing a precise and easy melhod af delecling- Disease by tbe Spirometer 

 Med-Chir. Transact. Val. XIX London 1846. 



