380 A. St j ern c re a t z 



Af stort intresse vore att fä veta, om en förmärkt undre ström i 

 södra Qvarkeu längs Svenska kusten äfven oafbrutet löper genom Öre- 

 grunds Grepeu. 



Den normala strömmen, som straxt Syd om parallelen af Björne- 

 borg eller rättare Stora Enskär löper åt S. V., utöfvar ett stort inflytande 

 pä navigationen i ßotteuhafvet. Dentia ström sätter norrifrån kommande 

 seglare åt V. I synnerhet blir detta förhållandet under N. O. och O. 

 vindar, då äfven den öfre hafsströmmen löper vestligare. Vid sädane 

 tillfällen har ofta händt att norrifrån kommande fartyg, som, i saknad af 

 fyr på Finska sidan, vid angörande af södra Qvarkeu sökt sigte af Ör- 

 skärs fyr på den Svenska, af strömmen blifvit satte vestligare än deras 

 beräknade lougitud utvisat och derigenom, innan de hunnit fa siste af den 

 sökta fyren, tornat på de långt ut i hafvet belägna försåtliga Fiungrunden 

 samt der lidit skeppsbrott ~). 



3:o I den egenteliga Östersjön, som är nära 7 gånger större än 

 Bottenviken **), löper den normala strömmen: 



d) längs Finska viken, med obetydliga, fa afvikelser, hufvudsakli- 

 gast åt V. ända till Odensholm der den kröker åt V. t. S., och 



ti) vid Dagerort går S. V. emot Gottland, medan strömmen 

 c) längs Rurläudska vallen löper åt S. och går 

 et) vid Memel at V. t. S. samt emellan 



e) Bornholm och Rügen åt S. V. och S. V. t. V ' . 



/) Samtidigt härmed löper en annan ström frän södra Qvarkeu 

 och Aland längs Svenska kusten at S. \ ■ och S V. t. V. ända till Öland; 



g) vid Ölands södra udde vänder strömmen åt V. inemot Hanö- 

 bugten och löper derifrån ät S., tills den vid Ystad äter går åt V. och 

 vid Falsterborefvet med en märkbart ökad hastighet kröker allt mera Nord- 

 ligt och löper vidare ät Norr emot Öresund. 



h) Den tredje och förnämsta normala strömmen i Östersjön följer, 

 oberoende af ofvan omförmälde kustströmmar, den djupaste rännan ifrån 

 V! i nds haf åt S. öster om Gotiska Sandön, Färö och Gottland, tills den 



M Wester om östra Finngrunrtet har denna sommar (år 1859) genom Svenska Lots- 



Sivrelseus försorg utsatts e(t fyrfariyg- 

 ') Öfversigt af Sv. Vet Akad. Förh. 1851 sid. 40. 



