500 



Ë. H . Borg 



teli, vari mun soddacim stuor här- 

 ran, ja sun inonai maasut. Uonehas 

 äiki maijelt tie sodai sust stuor här- 

 ra ja sun vuolki taas ton koddu köulu, 

 tasti kuo sun mattam lei. Ja kuo 

 sun pod'ij toho, tie sun ruttij tom 

 kuoddu ja kuoddu sist. kulluij ijena, 

 kote cellii: maid taatuh? Alge celhi: 

 vari mun lic im kunagas. Ja uone- 

 has äiki mäkelt alge sodai kunaga- 

 san. Ja mottoin muadde ive sun 

 lei, tie vuolki taas kuoddu köulu ja 

 kuo sun pod'ij toho, rutij sun kuod- 

 du. Tie pahutij kuoddu sist korra- 

 saut ja celhi: alge, alge, maid tun 

 taatuh? Al^e celhi mun tätuc'im, ett 

 mun Ibmelin soddacim. Tie sun 

 vuolki maasat ja kuo pod'ij taalusis, 

 ij kaunam innik viesustis ike sie- 

 vetitis ike rud'aitis ike pihtasiitis ike 

 maitten rikesvuostes innik fattim, 

 mutt lappui puoh tallan ja alge so- 

 dai tommuodoz uzan kuo outlist 

 uv lei. 



lui ääni, joka sanoi: mitä tahdot? 

 Poika ajatteli, jos ininä syntyisin 

 isoksi herraksi, ja hän meni takai- 

 sin. Wähäisen ajan perästä nun tuli 

 hänestä iso herra ja hän kulki taas 

 sen kannon tykö, nun kun hän op- 

 piuut oli. Ja kun hän tuli sinne, 

 nun hän väänti sitä kantoa ja kan- 

 non sisältä kuului ääni, joka sanoi : 

 mitä tahdot? Poika sanoi : jos minä 

 olisin kuningas. Ja vähäiscn ajan 

 perästä poika syntyi kuninkaaksi. 

 Ja muutaman monen vuoden hän oli 

 nun kulki taas kannon tykö ja kun 

 hän tuli sinne, väänti hän kantoa. 

 Nun käski kannon sisältä kovasti ja 

 sanoi: poikn, poika, mitä sinä tah- 

 dot? Poika sanoi: minä tahtoisin, 

 että iiiinä Jumalaksi syntyisin. Nun 

 hän kulki takaisin ja kun tuli ta- 

 loonsa, ei lövtänyt enäan huonees- 

 tansa eikä eiäimistään eikä rahois- 

 tansa eikä vaatteistansa eikä mitään 

 rikkaudestansa enään löytänyt, mutta 

 katosi kaikki samassa ja poika syn- 

 tyi senkaltaiseksi kun ennenkin oli. 



