508 



C. W. Borg 



ijenna, köte celhi: voi, voi kuo läh 

 vaaldattam muu. Irge ton kulai, tie 

 njuskij pajas ja katseli olgos. Näi- 

 mi vieha pacii arvaled', mii toos so- 

 dai. Mutt alge pood'i maasat näi- 

 mi viasun ud'd'o rauörsein ja celhi 

 eninis: voi, voi äänam, tim läh mun, 

 jin ednu paa toohom. Kul m ive 

 puoris lijjini, tie toi vu h meecàn ja 

 kuod'ih tohoh, mutt taat nieid, köte 

 muu majeld taa pood'i, tat Ii lämaz 

 puoh stuörramus puörri tahhe munjin, 

 ja tat Ii muu muörse. Nuut heep- 

 panas tuu äänam, köte kielastillih 

 tom uv ett cielga käffi munjin addc- 

 leh, väikki jec läh sävvuttam must 

 syölä mielhin ja sirappain ja ton 

 tiet mun vääldittim muörsen, tie tii 

 ferttivetted' tääl ton tiet taam näi- 

 mi maaeattid'. Ja sii maacatti ma- 

 jeb näimi ja naittii oudelhain. Ja 

 soi maacin maasat siitasis ja eeliin 

 rauh iist, sovodist ja oasalaz' vudast 

 eellim äikis. 



on. Poika uskoi äitinsä ja joi, ja 

 sen juoman kautta unehutti morsia- 

 ' mensa. Niin alkoi arvella isä pojal- 

 \ Iensa morsiamen muutaman rikkaan 

 tyttären ja pojalle kelpasi haussa se 

 ty tär juuri hyvästi. Niin lie raken- 

 sivat kihlajaiset. Mutta kun he oli- 

 vat syiimässä ja juomassa ja uusi 

 parikunta olit rinnatustcn istaalla ole- 

 massa, niin kuului ulkona ääni, joka 

 sanoi, voi, voi, kun ölet unehutta- 

 nut minun. Ylkä sen kuuli, niin 

 hyppäsi ylös ja juoksi ulos Kihla- 

 jais väki jäit arvelemaan, mikä sil- 

 1c 1 11 Ii. Mutta poika tuli takaisin 

 kihlajais liuoneeseen uuden morsi- 

 amen kanssa ja sanoi äitillensä: voi, 

 voi äitiui, sina ölet minulle paljon 

 pahaa tehuyt. Kolmen vuoden van- 

 ha olin, niin veit metsään ja jätit sin- 

 ne, mutta tärna tyttö, joka minun 

 perässä tänne tuli, tämä on ollutkaik- 

 kein isoin hyvän tekiä minulle, ja tä- 

 mä on minun morsian. Niin häpiä 

 sinun äitini, joka valehtelit senkin, 

 etta selvää kaffia minulle annoit, 

 vaikka itse olit seottanut minusla 

 salaa maidolla ja siirapilla ja sen täh- 

 den unehutin morsiameni, niin te täy- 

 dy tte nyt sen tähden tämän kihlajaisen 

 purkaa Ja he purkivat jålkimäisen 

 kihlajaisen ja nailtivat ensimäiselle. 

 Ja he palasivat takaisin taloonsa ja 

 elivät rauhassa, sovinnossa ja onnel- 

 lisuudessa elämän aikansa. 



