566 



A. Nordenskiöld 



finner man, att då solen ar vid S, strålen Sa kastas till C, när vinkeln o aS 

 är lika med o a C, och att på samma sätt strålen Sa kastas till C, när vink- 



larne Sa' o och o|a'C äro lika stora. Här- 

 af synes, att ehuru flera timmar kunna 

 förgå, innan solen från S hunnit till S '., 

 — r- ändå punkterna a och a , der strålarne bry- 

 tas mot kulan för att komma till C, 

 äro nära hvarandra. Ar nu afståndet från 

 kulan A till goniometern vid C mångfaldt 

 större än kulans radie, så är vinkeln a C a' 

 under flera timmars mellantid (för hvarje 

 observation) mycket liten; ännu mindre 

 är denna vinkel och kan anses = un- 

 der den tid af 2 à 3 minuter, på hvil- 

 ken 2:ne korresponderande observationer 

 kunna göras. Man kan derföre vid kri- 

 stallmätning begagua en sådan kula i stäl- 

 let för en Heliostat, så ofta kristallytornas 

 beskaffenhet sådant medger. Det kan ibland 

 vara svårighet vid att observera den fina 

 ljusstrålen från kulan, men så behöfver 

 ock afståndet emellan kulan och kristall- 

 ytorne vara i samma förhållande mindre, 

 som man skarpare kan bestämma läget af 

 sjelfva bilden. 



En omständighet kommer ännu här- 

 till, den man icke bör förbise. Det af- 

 stånd, på hvilket genom spegling å kristal- 

 len objectet kan ses, beror till en stor del 

 af observatorns synförmåga; en närsynt 

 kan icke hafva föremålet så långt bort 

 som en Iångsynt, emedan eljest gränsor- 



na bli alltför otydliga. Detta verkar äfven till förmån för denna method, 

 emedan den fina skarpa strålens läge i alla händelser nogrannare kan be- 



