som han möjligen mottaga kunnat, sig af hans undervisning i så högre 

 som lägre mathematik redan begagnat) intyga, att han också i den högre 

 mathematikeu är berömligen bevandrad: ett yttrande, i hvilket hela pu- 

 blikens röst instämmer. Lätt hade ock sådant af honom kunnat visas, om 

 han valt att utföra en calcul efter arbitrait antagna data, dem man förka- 

 star, om förmågan brister att till dem lämpa methoderne; men svårigheten 

 och elegansen i mathematikeu ligger ej i yttre utseendet; den oföränderliga 

 naturen, som på det strängaste kontrollerar sin granskare, är det, i hvars 

 lagars upptäckande verldens största mathematici visat menniskosnillets 

 styrka." 



I dessa vackra ord gömmes en mening, som åtminstone nuförti- 

 den ej kan delas af någon vetenskaplig inalhematiker, om man ock ännu 

 stundom hör den framkastas af en och annan i vetenskapen oinvigd per- 

 son, den nemligen, att de malhematiska theoriernas värde och betydelse 

 uteslutande beror af den tillämpning de ega i det praktiska lifvet eller i 

 naturvetenskapen. Här vore vi böjde att fråga, huru det skulle gå med 

 filologien och historien, ja med sjelfva fysiken och kemien, om man upp- 

 ställde nyttan såsom norm för den vetenskapliga forskningen; men en så- 

 dan fråga vore obehöflig, då enhvar ju inser, att en vetenskap, för att för- 

 tjeua detta namn, måste ega ett mal inom sig, och i sin utveckling ej kan 

 lyda fremmande lagar. Att just mathematikens betydelse skulle uppskattas 

 efter en måttslock, som lör öfriga grenar af menskligt vetande längesedan 

 hlifvit öfvergifven, ådagalägger endast, att denna vetenskap vid ifrågava- 

 rande lidpunkt ej stod i särdeles högt anseende vid den finska högskolan. 

 Om åsigterna härom sedermera förändrat sig, är sådant hufvudsakligen att 

 lillskrifvas den lyftning Schulten sökte gifva de malhematiska studierna. 



Såsom en molvigt mot förenämnde till den ene sökandens förmon 

 afgifna volum meddelades af d. v. Rector magnif. prof. "Wal len ins den 

 upplysning, alt Mag. a f Schulten redan hade andra delen af sin disserta- 

 tion färdig all läggas under pressen, hvarjemte rector yttrade den säkra 

 förhoppning, "del skulle Kansler med lika ynnest omfatta och med lika 

 nöje vid akademien fästa båda sökandenes talang, både Mag. W albecks, 

 som tidigt lofvade all göra sin egen ryktbarhet och Mag. af Schulténs, 

 som kanske ännu tidigare lofvade att göra ny heder åt ett namn, som ge- 



