sökning om en punkts absoluta och relativa rörelse, såväl genom ämnets 

 vigt och behandling, som genom de till en del nya resullater författaren i 

 dem utvecklat. Värdet af Schul tens författareska p rönte äfveu snart ett 

 nytt och ärofullt erkännande, utom Finlands gränser, da han 1821 kalla- 

 des till korresponderande ledamot af Kejs. Vetenskaps-akademien i S:t 

 Petersburg. 



Drifveu af en naturlig längtan att pä närmare hall åse det veten- 

 skapliga lifvet vid Europas förnämsta lärdomssäten och att lära personligen 

 känna den mathematiska vetenskapens mest framstående sakförare, förelog 

 sig af Schulten i Maj 1824 på egen bekostnad en utrikes resa öfver 

 Sverige och England till Frankrike, derifrån han i November samma år 

 återvände genom Tyskland, öfver Lübeck, Köpenhamn och Stockholm. 

 Under f ramresan allade han ett besök hos sin fordna lärare Svanberg i 

 Upsala, med hvilken han genom tacksamhetens och den ömsesidiga vän- 

 skapens band var nära lierad. Resans hufvudsakliga mål var dock Paris, 

 vid hvars frejdade institut de mathematiska vetenskaperna städse varit pä 

 ett lysande sätt representerade. Under vistelsen derstädes synes han hafva 

 gjort personlig bekantskap med den genom sitt talangfulla skriftställen be- 

 römde Lacroix, men huruvida han kommit i närmare beröring med an- 

 dra vetenskapsmän, är oss icke bekant. Före sin afresa från sistnämnde 

 ort inlemnade han till Vetenskaps-akademien derstädes en afhandlins med 

 titel: mémoire sur le choc des corps solides non libres, och nå^on tid 

 efter återkomsten till fäderneslandet öfversände han ännu till société philo- 

 matique i Paris en uppsatts, remarques sur la théorie des lentilles sphé- 

 riques. Båda dessa arbeten synas likväl af obekanta orsaker hafva blifvit 

 undanhällne för den lärda publiken. 



Det mest lysande prof på sin förmåga alt intränga i ämnen, der 

 kalkylens behandling är af särdeles ömtålig beskaffenhet och erfordrar icke 

 blott mycken omsorg, utan âfven ett skarpt omdöme, hade af Schulten 

 tillfälle alt aflägga under en liten polemik, i hvilken han råkade med en af 

 lidehvarfvets högst ansedda vetenskapliga aukloriteter, den franske akade- 

 mikern, baron Poisson. Frågan gällde elt visserligen i och för sig min- 

 dre vigtigt problem, men som eger sitt intresse genom de mathematiska 



2 



