14 



med likgiltighet behandla någon sak, som hörde till hans åligganden, eller 

 som han af fri vilja åtagit sig, öfverensståmde så litet med hans tanke- och 

 handlingssätt öfverhnfvud, att det tvertom har blifvit anmärkt såsom en egen- 

 het hos denne man, att han i allt, hvarmed han befattade sig, äfven i det 

 mindre väsendlliga, nedlade den samvetsgrannaste omsorg. 



Rört förrän af Schulten lemnade universitetet och flyttade till 

 annan ort, afsade han sig jemväl sin befattning såsom sekreterare vid Fin- 

 ska Vet. Societeten, hvilken befattning han värdigt uppfyllt i 17 års tid, 

 på en månad när, Men den värme, hvarmed han städse omfattat societe- 

 tens sträfvandcn ända från dess stiftelse, svalnade icke efter denna skils- 

 messa, lika litet som hans intresse för vetenskapen öfverhufvud. Ännu på 

 sin dödsbädd var han sysselsatt med affattandel af en för societetens akter 

 ämnad vetenskaplig uppsatts. Så slutar blott den sina dagar, som alltige- 

 nom trofast och redligt kämpat för ljusets och bildningens sak. 



Af Schulten hade af naturen ett godt och ädelt sinnelag, der 

 menniskokärlek och försonlighet bodde med redligt allvar och samvels- 

 oranuhet. Måttlig och ordentlig i all sin lefnad hade han städse åtnjutit 

 en tfod helsa, till dess han för omkring två år sedan begynte oroas af ett 

 inre lidande, som småningom men olijelpligt tärde hans krafter och omsi- 

 der slutades med döden den 5 Aug. 1860. Med honörn utgick på svärds- 

 sidan adliga ätten af Schulten, sedan yngre grenen af samma ätt blifvit 

 upphöjd i friherrligt stånd. 



Kanslirådet af Schulten var sedan 1832 gift med Fröken Aga- 

 tha Eleonora von Knorring, dotter till framlidne Löjtnanten vid Björ- 

 neboros regemente Evert Reinhold von Knorr ing och dess fru Eva 

 Fredrika Toi po. Efter ett 28-årigt lyckligt äktenskap efterlefves han 

 nu af enka och fyra döttrar. 



Hvilket rum efterverlden skall tillerkänna den hädangångne i detta 

 lands häfder, derom vilja vi icke forska; men säkert är att den Finska 

 Vet.-societelen länge skall ihogkomma sin förste sekreterare, och när hon 

 enoåns firar sin sekularfest, och till höjande af dess glans frammanar min- 

 net af de män, hon med stolthet räknar bland sina anor, skall hon, så tro 

 vi, ej förgäta namnet Nathanaël Gerhard af Schulten. 



