dö 



sammen. Vi ville endvidere sætte, at to Flötser forenede sig- til een, hvilket er 

 Tilfældet baade paa Bornholm og- i andre Kuldistricter, hvo skal da have 

 Flötsen til Bearbeidelse, eller slsulle de binges til et Interressentslsab. 

 Elh'r naar det viser sig, at det, man har anseet for to Flötser, i Grun- 

 den ikkun er een, saaledes som det f. Ex. er meget sandsynligt, at Leu- 

 kasystemets Kulflotser og de i Sorthatsystemet ere sammenhængende, 

 da har Regjeringen bortgivet den samme Ting to Gange. Alle disse 

 Vanskeligheder falde bort, naar man ikkun meddeler Udviisninger efter 

 Overfladen, det vil sige, giver Lov til at bryde de Kul, Stene og Leer, 

 som findes lodret under en bestemt Strækning af Overfladen indtil en 

 ubestemt Dybde. 



Alle Kulflotser i Leukasystemet ville tilsammen omtrent danne et 

 Kullag af 10 Fods Mægtighed med et Fald af 10° ; under hver Q Fods 

 Overflade vil der altsaa findes 11 — 12 Kubik-Fod Kul af de hidtil be- 

 kjendte Flötser, hvilket, formedelst Mellemrummene i de lösbrudte Kul, 

 vil svare til noget nær 5 Tender. 



Sonden for Leukasystemet er et hidtil ubekjendt Terrain, som 

 efter al Sandsynlighed indeholder en Deel Kulflotser 



Baggeaaens System. 



Flötserne i dette System ere nogle af de længst kjendte paa Born- 

 holm. De stryge fra NO til SV. Man kjender hidtil otte Flötser, som 

 alle have SO Fald; de tre nærmeste ved Söen kaldes Knobberænderne ; 

 de gaae tvers over Baggeaaen, og imellem anden og tredie Knobberand 

 h'gger et 18 Tommer mægtigt Sandsteen-Lag, som er meget fast. Dets 

 Bindemiddel er Kalk, men det indeholder desforuden en ikke ubetydelig 

 Mængde Porcelainsjord , af samme Beskaffenhed, som den, der findes 

 paa Urbjergsgrændsen ved Kanegaard. Naar man lægger Sandstenen 

 i meget fortyndet Saltsyre, oplöses Kalken, og man kan nu slemme Porce- 

 lainsjorden fra. Knobberænderne have meget svagt Fald af imellem 3 og 4°. 



f'id Sei. naturvid, og matitem. Afh. VII Deel. " 



