132 



lange idet Rygfinnen tager sin Begyndelse hen imod Enden af Rygprofilets 

 forreste tredie Deel, og Gadborfinnen ben ved Midten af Bugprofilet. De 

 fortsættes begge til den yderste Spidse af Hvirvelstotten, bvor begge Fin- 

 ners sidste Slraaler stude til binanden. Sidelinien forekommer ikke, hverken 

 med Hensyn paa Sliimafsondring, eller som Grændse for Muskelbundterne. 



Legemets Længde, den fuldstændige Udvikling kun af det ene 

 Par Svömmefinner og Mangelen af Svommeblære vise hen paa, at denne 

 Slægt lever paa Bunden af Havet, og dens sjeldne Forekomst synes at 

 stemme overeens dermed, og saaledes har den samme Opholdssted som 

 dens nærmest staaende, ofte allerede med den sammenlignede Slægter. 



De i den rummelige, omtrent en Femtedeel til en Fjerdedeel af To- 

 tallængden optagende Bughule indsluttcde Fordöielsesredskaber have meget 

 tilfælleds med de benævnte nærslaaende Slægter, og igjennem dem med 

 de fleste övrige Blennius- Slægter efter Cuvier. Maven bestaaer af et 

 rummeligt i en rund Bund sig endende Cardia-Parlie, som under en 

 ret Vinkel böier sig om i et meget kort, afstumpet kegledannet Partie, 

 svarende til den nederste Mavemunds. Begyndelsen af Tyndtarmen er 

 særdeles viid, og meget tyndhudet paa denne udvidede Strækning. Den 

 hele Tarmekanal gjür tvende Vendinger, og den udvider sig i den sidste 

 Femtedeel af sin hele Længde i en Tyktarm. Leveren tolappet, Lap- 

 perne langagtige. Galleblæren hænger frit i Vinkelen imellem Leverlap- 

 perne. Melkesækken dobbelt, Rognsækken derimod enkelt. Nyren er 

 udeelt, lang og smal, tykkest i den nærmest Gadboret liggende Deel ; den 

 optager i sig Halevenen. Urinblæren næsten rund. 



De foranstaaende Udviklinger af Organisations-Forholdene hos denne 

 nye Slægt ville vi sammendrage i folgende, i Kunstudtrykkene affattede 

 Kjendetegn. 



