170 



Den er fortil lavere, men bliver efterhaanden noget höiere end hos den 

 foregaaende Art, derved bliver Haleenden end bredere og mere tilrundet. 

 Man tæller indtil Midten af Halespidsen 95 Straaler, som ere ledede og, 

 med Undtagelse af den forste, deelte. 



Gadborfinnen , som tager sin Begyndelse i Midten af Bugprofilet, 

 er noget höiere end Bygfinnen. Den sammensættes af 75 Straaler, som 

 alle ere ledede og, med Undtagelse af den forreste, deelte. Den Straa- 

 lerne forbindende Hud er tyndere og nogen, hvorfor disse Finner 

 Janine rettes mere i Veiret. 



Bughulen er beklædt med en hvid noget sölvglindsende Bughinde 

 ( ' Pcritonæum) , som fra sin Midtlinie under Byghvælvingen udsender 

 stærke Mesenterier, der holde samtlige Indvolde i deres Leie. Hulens 

 Længdeaxe indeholdes tre og en halv Gang i Totallængden, hos vort 

 Individuum har den en Længde af fire Tommer og tre Linier. Det 

 större Hoved, den större Vidde af Gabet og de stærkere og spidsere 

 Tænder tyde hen paa en kraftigere Ernæringsmaade hos denne Art end 

 hos den foregaaende; ogsaa den fremadskridende Bevægelse maae her 

 være noget hurtigere, da Halen, som Legemets vigtigste Bevægelses- 

 redskab, har en större Höide hos L. reticulatiis. Hertil svarer Bumme- 

 Jigheden af Bughulen, Længden af Maven, og Vidden af Tarmen, hvilke 

 forholdsviis erc större end hos L. Vahlii. Maven har fra Mellemgulvet 

 til sin Bund en Længde af to Tommer og ti Linier; den er af samme 

 Form og Beskaffenhed som hos den sidstnævnte Art. Dens indvendige 

 Flade er med störste Bestemthed deelt i tre Zoner; i den forreste har 

 Længdefolderne Overvægten, mellem dem findes kun faa Celler; i den 

 midterste Zone er derimod den cellede Form den herskende, de större 

 Cellers fremstaaende Band er lav, og de af dem indesluttede mindre 

 Celler meget hyppige, endelig er Bunden af Maven næsten ganske glat, 

 og bliver forst imod den nedre Mavemund igjen foldet. Mavemunden 



