2o6 



Âmphithoe carinata Rhrdt. 

 (Tab. II, fig. 6). 



Formen er langstrakt, stærkt sammentrykket, dog 1 forkoldsviis kun 

 af ringe Höjde. Ryg-gen, der ikke synes at være meget krummet under 

 Dyrets naturlige Stilling, bar i sin hele Strækning en skarp, tagformig Kjöl. 



Længden af de storste Individer, jeg har seet, udgjör fra Pande- 

 til Halespidsen omtrent lç"; Höjden næppe 1"; den störste Tyk- 

 kelse \\"'. 



Hovedet, som, fra Enden af Pandespidsen regnet, er lidt længer 

 end Kroppens to forste Ringe lilsammentagne, bar langs Middellinien af 

 dels överste Flade en skarp Kam eller Kjöl, hvilken fortil forlænger sig 

 til et fremragende, ubetydeligt nedadböjet og i Enden stumpt-afrundet 

 Horn. Dette Horn er stærkt sammentrykket, men dog viser sig paa 

 hver Side af det en ophöjet Linie eller Kjöl, som stiger op nedenfra, 

 er noget krum, og naaer næsten til Enden af Hornet. 



Regge Fölerparrene have samme Længde (omtrent 4-l"0; de 

 indeholdes 5^ Gang i Længden fra Pande- til Halespidsen, og naae 

 udover den bageste Rand af Kroppens fjerde Ring. 



De överste Föleres Skaft er omtrent af Længde som Svöben, 

 men meget kortere end de nederste Föleres Skaft; forste Led er af 

 Længde som andet, men meget tykkere; andet Led er baade meget 

 længer og tykkere end tredie. I Svöben tælles omtrent 20 Led. 



De nederste Föleres Skaft er længer end Svöben, som har om- 

 trent 16 Led. Skaftets to sidste Led ere meget lange, indbyrdes om- 

 trent lige lange , (hvert af \'" Længde) ; de to forste Led ere derimod, 

 som sædvanligt, meget korte, og fra Roden af det andet af disse*) ud- 

 gaaer paa Underiladen en lille men stærk, frem- og nedadrettet Torn, som i 

 Enden har en kort, stiv Rörste. — Regge Fölerparrene ere langs den underste 

 Rand besatte med temmelig lange Rörster, der tildeels sidde knippeviis. 

 *) Eller nojagtigere: ved Roden, thi Tornen synes at tilhore forste Led. 



