278 



Afbildninger: Tab. III, fig. 11, a. Am. inermis; b. Hovedet med 

 Pandehornet; c. Pandeliornet alene, stærkere forstürret ; d. et Stykke af de 

 nederste Föleres Svöbe; c. Kindbakkerne; f. de lo sidste Led af Ty gge- 

 föddcrnes Famlere; g. Bagkroppens to sidste Ringe med falske Födder 

 og- Haleappendix. 



Anmærkning. Nærværende Art passer saa godt til Fabricins's Beskrivelse 

 af Oniscns Cicada, at jeg' troer med temmelig- Sikkerhed at torde an- 

 tage dem for identiske. Imidlertid har jeg beholdt Prof. Reinhardts 

 Benævnelse, indtil Sagcu kan blive sat udenfor al Tvivl, hvilket ved IJn- 

 dersogelsc paa Findestedet uden Vanskelighed synes at kunne skee ved 

 Hjælp af det grönlandske Navn, Farven, liCvcmaadcn o. s. v. 



Milne-Edivards yttrer den Formodning-, at Fabricins's Oniscus 

 Cicada kunde være en Talitrns , men stötter denne Formodning rime- 

 lig-viis ene paa den Omstændighed, at de överste Fölerc angives at være 

 de korteste. 



Amphithoe crenulàta Rhrdt. 



(Tab. III, fig-, 12). 



(Oniscns abyssinus Fabr. Fn. gr. n. 236??). 



Denne lille Amfithoe bar en langstrakt og- stærkt sammentrykket 

 Form, saa at Siderne vise sig flade eller perpcndikulære; Kroppens 

 Höjde er imidlertid ikke betydelig, skjöndt större end Tykkelsen. Læng- 

 den fra Panderanden til Halespidsen 5'"; Höjden næsten \'". 



Hovedet, der omtrent er saa langt som Kroppens to forste 

 Ringe, bar en temmelig flad Pande, hvilken, ligesom hos foregaaende 

 Art, fra Midten af sin forreste Rand udsender et overmaade lille, stærkt 

 sammentrykket, tilspidset, gjennemsigtigt og horizontalt Horn, som 

 er skjult mellem de överste Föleres Grundled, og forst efter Folernes 

 Borttagelse kan bemærkes, skjöndt vanskeligen med blotte Öjne. 



Folerne er lange, omtrent ol'", og naae til henimod den bageste 

 Rand af Bagkroppens tredie Led. Indbyrdes have de næsten lige 

 Længde; dog vise de överste sig ved en nöjagtig Sammenligning lidt 



