531 



de tillige ind, og- deres Plads betegnes lain ved et yderst lille Hul 

 (Fig. 10, 1). 



Halsen tager sig paa Rygsiden (Fig. 5) ud som en simpel Tver- 

 fure, som jeg vil I;alde Nakkegruben. I denne sidde de to Öine. Den 

 nærmest bagved disse liggende Deel er trukken noget ud i Breden som 

 to svage Sidefolder (Fig. 4). Paa Bugsiden finder i Dybden et lig- 

 nende Forhold Sted, dog saaledes, at den mere strengagtigc Overgangs- 

 deel fra Bagkroppen til Hovedet er ligesom snæret ind til Halsen ved 

 et Tverbaand, Halsbaandet (Fig. 6, 7, 1*), der i Midten bænger ned i en 

 Spids, Hals flippen (Fig. 2, 4, 6, 7. h*), men selv igjen bedækkes af to 

 trekantede, mindre frithængende Lapper, som jeg bar kaldet Halskraven 

 (Fig. 2, 4, 9. ö*). 31 ellem Rygfolderne og de tilsvarende Bugstrenge, 

 der omsnöres af Halsbaandet, bar Halsdelen paa hver Side en meget 

 dyb Grube, Axelgruben (Fig. 4), i hvis Dybde Finnerne (æ*) sidde. 



I Fordybningen mellem Hoved, Finne og Halskrave paa höire 

 Side er Aabningen (Fig - . 4, 9. i*) for Lemmet, der undertiden rager meer 

 eller mindre frem, dog kun meget sjelden i sin hele Længde (Fig. 2). 

 Naar Lemmet er trukket ind, hvilket er det sædvanligste, optager det 

 den störste Deel af Hovedets Huulhed (Fig. 14 a*, b*, c*, g*). — Bag- 

 ved den hoire Fiune er en anden langt utydeligere fælleds Aabning for 

 Æggegangen og Swdgangen (Fig. 4. t*). — Paa samme Side, endnu lidt 

 mere bagtil og tillige noget mere ad Bugsiden, findes Gattet (Fig. 4 ved 

 Enden af Tarmen æ). 



Nakkegruben med Oinenc, Bygfolderne, Halsbaandet med dens 

 Flip og Halskraven samt Axelgruberne med Finnerne kan man regne 

 til Halsens Dele, omendskjöndt aabenbart Halsegnens Grændser ere 

 meget ubestemte, især paa Bygsiden. Til samme Begion maa Lemmets 

 Aabning og den fælleds Aabning for Ægge- og Sædgangen regnes, 

 hvorimod Gattet i Grunden horer til den Deel, jeg nu kommer til 

 at omtale. 



