333 



nemsigtige; men under Livet skulle Finnerne tvertimod være mere gjen- 

 nerasigtige end det övrige Legeme. — Derimod faldt igjen paa Ryggen 

 og til liöire Side af Legemet den sorte gjennemskinnende Lever og den 

 blegröde tætliosliggende Æggestok strax i Ojnene. 



Med Undtagelse af det ingenlunde hlaae men rode Skjær, stemme 

 disse Farveforskjelligkedcr med Fabricii Angivelser, og da Hr. Holböll 

 desuden har sagt mig, at Exemplarerne, paa Finnerne nær, meget godt 

 bavde vedligeholdt de naturlige Farver , saa har jeg kunnet vove at give 

 eolorerede Afbildninger. 



De indvendige Dele viste en betydelig Forskjellighed i deres Far- 

 ver, hvilket vil blive nöiere angivet ved de enkelte Dele. Ved denne 

 Farveforskjelligbcd lettedes den anatomiske LTndersögelse overmaade 

 meget, og saa meget desto mere maattc jeg beklage, at den forsvandt 

 saa snart. 



Delenes Afblegning gik nemlig under TJndersögelsen meget hur- 

 tig for sig; maaskee vilde dette ikke være skeet om jeg havde gjemt dem 

 i v elf Mukkede Glas. Tillige bemærkede jeg, at den Vædske, hvori Dy- 

 rene laae, farvedes röd, og at der satte sig paa Overfladen, især nær- 

 mest Randen op til Glasset, et rbdt olieagligt Pigment. Dette forklare- 

 des ganske naturligt ved de senere anatomiske Undersögelser. 



§4. 

 Huden. 



Huden paa Ctione er ikke ganske glat, men besat med mange 

 smaa vorteagtige Knopper. (Cute subdiaphana, exlus, maxime subtus, 

 «cabriuscula obduclum, Pallas). Den Ruhcd, som Huden derved faaer, 

 staaer i lige Forhold til den rode Farve, den har. Den er altsaa aller- 

 stærkest paa Halespidsen. Denne Ruhcd bidrürer nemlig, ligesom ogsaa 

 Halens rode Farve, fra en Mængde Poser eller Sække , som ere fyldte 



Tt* 



