366 



forestille, slet ikke, derimod Spiserörshovedet temmelig- godt. Jeg- for- 

 moder derfor, at dette har været iturevet paa sin Bugflade imellem Sidekaps- 

 lerne og Tungeroden, og at Ciwier har taget denne Rift for den "tre- 

 kantede" Mundaabning, "der havde Udseende som om den var stukhen 

 med en Troisqvart". Saaledes bliver det tillige forklarligt, at denne 

 store Iagttager hverken fandt Sidetænderne eller Hovedkeglernes kreds- 

 formede Stilling omkring Munden, omendskjöndt de tydelige Angivelser 

 om dem af Pallas og Fabricius vare ham nöie bekjendte. At Tungen 

 skulde have været seet af Cuvier eller andre Iagttagere, uden at tillige 

 hele Spiserörshovedet var blevet fundet, er höist usandsynligt, og nogle 

 derpaa tydende Angivelser beroe sikkerligen paa en 3Iisforstaaelse, som 

 jeg troer længere nede, ved Halskravens Beskrivelse, at kunne oplyse. 



§ 13. 



Spiseroret og Sptjttekjertlerne. 



Spiserorets Sliimhinde er, som allerede ovenfor blev bemærket, 

 forsynet med stærke Længdefolder. I en Afstand af \'" fra Spiserörshovedet 

 gaaer det under Halsringens forreste Gangliepar, y u mere bagtil bliver 

 det tæt omfattet af dens to midterste Gangliepar, og atter y længere 

 bagtil gaaer det hen over Halsringens bageste Gangliepar (Fig. 15). 

 Denne Gjennemgang gjennem Halsringen skeer lige i Svömmeredskabets 

 Rygindsnit. 



Paa denne hele Vei er Spiseroret ledsaget af de to Sptjltekjertler, 

 hvilke Cuvier forst har beskrevet. Disses blinde Ender ligge i Indvolds- 

 huulheden tæt op til Leveren; ofte hænge de paa dette Sted tæt sam- 

 men, forenede ved Cellevæv, saa at det ved forste Öiehast seer ud, 

 som om de gik over i hinanden. Hver af Spyttckjertlerne er et enkelt 

 blindt Rör, der dog indvendigen ikke er ganske huult, men har en egen 

 Bygning, som ikke vil være let at udgrandske ved umiddelbar Under- 



