370 



gjemtes levende en Dag over i Sövand, bleve de fortærede af disse, hele 

 og holdne. 



I Spiseroret af mine friske Excmplarcr fandt jeg 1 oftere en Klump 

 (Bolus), hvis Bestanddele ihhe vare gjenhjendelige, men som formodentlig 

 hidrörte fra det Rensdyrhjöd , hvormed de vare blevne fodrede paa Rei- 

 sen. I Tarmen fandt jeg hun ringe Spor af Næringsmidler. Hvad Fa- 

 bricius mener med folgende Ord, lian jeg ihhe bestemme: u In quibusdam 

 moneculæ nigræ ddatatæ antice mnximam partern occupant qxue excre- 

 menta". Men Fabricius lijendte overhovedet hun meget ufuldstændigen 

 Betydningen af de indre Dele. 



Om Mavefordbielscn har jeg hun faa sihhre Kjendsgjerninger 

 at berette, men desto flere Gisninger. 



Mavens rummelige Huulhed fandt jeg altid ganshe tom. Dens 

 Blindsæhhe vare derimod meget ofte — fulde af Olle. Man behöver 

 sædvanligviis ved Cliones Anatomie hun at gjöre et lille Stih i Leveren og 

 derhos i Maven, saa stiger en stor, guul, hlar, men tyhflydende Olie- 

 draabe frem, og udbreder sig paa Vandets Overflade som ep tynd i 

 Regnbuefarverne spillende Hinde. 



Denne Kjendsgjerning synes hun at være et enhelt Exempel paa 

 en meget almindelig Regel i Polarfaunaen. Det er virhelig ihhe alene 

 Polarlandenes höiere Dyr, hvis Lever og tela subcutanea er fuld af 

 Olie, men ogsaa de lavere, idetmindste Mollusherne. Saaledes finder 

 jeg det navnligen hos Onichoteuthys , og saaledes synes det Lag Olie, 

 der viser sig paa Brændevinen af alle Glas med grönlandshe Bloddyr, 

 at angive det. 



Der opstaaer nu forst det Spörgsmaal, om denne Olie er et Secret 

 af Leveren? og at det virhelig er saaledes, derfor taler, at netop Leveren 

 hos de höiere Polardyr i Reglen er meget olieholdig. Dernæst hvortil 

 denne Olieafsondring tjener? og herom maae vi vel tilstaae vor Uvidenhed. 



