576 



ere meget skjöre, ere gaaede itu for denne övede Undersöger paa det 

 eneste Exemplar han havde at henytte, og at han derefter har maattet 

 hjelpe sig med Formodninger. 



§ 18. 



Lemmet. 



Aahner man Hovedhuulheden, ved at tage dens forreste Væg 

 bort, og skjærer man tillige Halskraven og de underliggende Muskler af 

 Veien, saa seer man Indholdet af denne Huulhed saaledes, som Fig. 14 

 viser det. IYærmesl bagved de indtrukne Hovedkegler, meget tæt til 

 deres hule Grundflader, ja undertiden endog trængt noget ind i dem, 

 ligger paa tvers en langagtig, mælkehvid Deel (b*), omtrent y tyk, 

 der paa ældre Exemplarer er overordentlig skjör, saa at den næsten 

 altid beskadiges mere eller mindre ved Hovedkuulhedens Aabning. Bag- 

 ved denne Deel, nærmest ved Halskraven, ligger en röd Blære (g*), 

 haard at föle paa; og endelig i Halsdelen selv, nemlig netop lige 

 ovenpaa Halskraven, ligger en enkelt ßöining (Ansa) (c*) af det 

 samme mælkehvide Udseende, som Tverdelen nærmest ved Hovedkeg- 

 lerne. Vikler man alle disse Dele forsigtig ud fra hverandre, saaviser 

 det sig (Fig. 2i), at hiin mælkehvide Tverdeel og denne ligefarvede 

 enkelte limning ere Dele af et og samme enkelte blinde Rör, at Tverdelen 

 borer nærmest til dettes blinde Ende (a*), Böblingen derimod nærmest til 

 en meget tynd Forlængelse deraf (d*), röd af Farve, der efter flere Vin- 

 dinger tilsidst synes at udmunde i den rode Blære (g*). Dog seer man, selv 

 udvendig paa Blæren, at det tynde rode Bör egentlig gaaer over i et 

 andet kort men tykt Bör, der ligger inde i den rode Blære tæt op til 

 dens Væg, og som jeg vil kalde Blæreroret (f*). Den fælleds Udmun- 

 ding for dette Bör, altsaa for Lemmet og for Blæren er en stor lang- 

 agtig Aabning, som ligger i Dybden mellem den boire Finne, Hovedet 



