577 



og- Halskravens höirc Sidelap (Fig-. 24, 9, 14. i*). Det er ganske vist denne 

 Aabning, som Cuvier anseer for Kjonsdelenes fælleds Aabning, uagtet 

 ban siger, at den ligger under Finnen. Idel mindsk maa ban mene 

 denne overmaade let i Oine faldende Aabning, naar han i sin Memoire 

 over Clione pag. 8 siger: "petite bourse ronde, qui s'ouvre pres du col.'' 

 Men naar Blainville (Diet, des se. nat. Art. Clio) siger: "«u roté droit, 

 entre V appendice de ce côte (Halskraven) Sf V organe de la natation, est 

 la terminaison de l'anus fy de la (feneration , dans un tubercule commun" 

 saa er det ventelig-en kun Gattet, at denne fortjente Naturforsker bar 

 fundet, omendskjöndt Angivelsen af et Tuberkel passer mere paa Aab- 

 ningen for de indre Kjönsdele. Længden af bele Roret var paa mit 

 store Exemplar 15 y// , paa de smaa omtrent 10 //y , hvorved maa bemærkes, 

 at den nbiagtige Udmaaling blev overmaade vanskelig ved de mange 

 Vindinger af en saa yderst skjörDeel. Skjærer man Roret op, saa 

 finder man, at dets madkekvide Farve kun for en bden Deel kommer fra 

 dets Indhold, men iovrigt hænger ved dets Vægge. Seet under 3Iikro- 

 skopet vise disse Xæg^e mange kornede, runde Smaaklumper, formo- 

 dentlig kjertelagtige Acini, mellem hvilke Væggene selv ere overmaade 

 tynde og ganske gjennemsigtige. Heraf kan man let forklare Rorets 

 store Skjörhed, og man vil maaskce ikke finde min Formodning for 

 dristig, at det kunde være gaaet itu for Cuvier, da han undersogte det 

 for forste Gang paa et gammelt Viinaandsexemplar. — Hver af de om- 

 talte Klumper, eller Acini, var 0,010'" i Gjennemsnit, hvert Mellem- 

 nim mellem dem omtrent 0,001 /y/ . Huulheden indeholdt et slimet 

 Stof, der ved stærk Forstörreise syntes at bcstaae af lutter krusede 

 Traade. 



Den rode Rlære (g*) er en Deel, hvis Rygning endnu ingenlunde er 

 bleven mig tydelig. Dens yderste Hinde er tildeels meget tynd. Skjærer 

 man denne itu, saa stoder man forst paa det rode tykkere Rör (f*), som jeg 

 har kaldt Rlæreroret, og i hvis ene Ende det tynde rode Rör udmun- 



