385 



CHonc horealis glat paa Legge sine Flader; men paa Perons Figur af Clione 

 australis finder jeg - saavel den indvendige Flade af Sidelapperne, som den 

 frie, underste, Flade af Halsilippen forsynet med Tverstriber. — Hvis 

 disse Dele Ikfce cre Aandedrætsorganer, vil deres Betydning neppe være 

 at angive med nogen Grad af Sandsynlighed. At de tjene Dyret til at 

 suge sig fast med paa fremmede Legemer finder jeg meget uantageligt, 

 deels fordi deres Flader ikke ere runde og hule, deels fordi de ikl;e 

 synes at være forsynede med egne til Sugning tjenende Mushier. Mere 

 antageligt turde det være, at de finde deres Bestemmelse ved Parringen, 

 deels ved det Leie, de have tæt ved Aabningerne for Lemmet og- 

 for de indre Kjiinsdele, deels ved det Udseende af Sliimflade, som de 

 vise indvendig, og hvorved man mindes om de simple Forbindelsesfurer 

 hos Aplysierne. 



§ 20. 



Hjertet og såarerne; Rredslöbet og Aandedrætlet. 



Endnu er en af de vigtigste Undersøgelser tilbage, men den, der 

 tillige er den allervansheligste og der derfor desværre ogsaa er bleven 

 den ufuldstændigste i dette mit Arbeide. Jeg mener Undersøgelsen 

 over lxredslöbet og Aandedrættet. 



At Hjerteposen ligger paa hoire Side og lidt mere bagtil for 

 Indvoldshuulheden, lige i den Vinhel, hvor Bug- og Rygfibrene vige ud 

 fra hinanden for at danne Axelgruben; at den er bedækket forst af 

 Urinstekken , derpaa af et blödt, laxt Cellevæv nærmest under Huden, 

 ere Omstændigheder, der allerede ere omtalte. Da Hjerteposen er 

 spids fortil, men bred bagtil, saa maa endnu anföres, at den her sluder 

 til den höire Band- eller Sidehuulhed og tildeels til Middelhuulheden. Den 

 er tynd og gjennemsigtig, men temmelig stærk. Shjærer man den op, saa 

 faaer man strax Oie paa det omtrent \'" lange Hjerte kammer. Detle har 



