88 A. E. Arppe. 



kl. Wolke nach ein paar Donnerschlageu u. Krachen als Steinregen her- 

 untergefallen auf den Saima See, Savitaipalschen Kirchspiels Wib. G.". 



Det Ställe, der dessa stenar nerföUo, har blifvit benämndt Loutolax , 

 Lautolax , och af utländske författai'e företrädesvis Lontolax och Lontalax; 

 rätteligen bör det dock heta Liwfolaks , som i jordeboken verkligen återfin- 

 nes bland byanamnen inom Savitaipale socken. På grund af ett meddelande, 

 som jag gjorde hr Büchner, finnes denna rättelse äfven antecknad i Poggen- 

 dorffs Annaler (1862) B. 116, S. 643, utan att derigenom dock de oriktiga 

 skrifsätten blifvit undanträngda. 



En vetenskaplig utredning af dessa stenars mineralogiska natur före- 

 kommer i de af Statsrådet Nordenskiöld år 1820 utgifna Bidrag till 

 närmare kännedom af Finlands mineralier och geognosi, sid. 99. Då det 

 är min afsigt att sammanställa hväd som kommit till min kunskap an- 

 gående dessa meteorstenar, kan jag ej underlåta att här ordagrannt in- 

 taga äfven ifrågavarande uppsats, som bär titeln: Mineralogisk heskrif- 

 ning af de i Wiborgs län fallna meteorstenarne och lyder, som följer: „Uti 

 ScHERERS Allgemeine Nordische Annalen der Chemie, 1 Band, pag. 174, 

 lemnas en kort underrättelse om de omständigheter, under hvilka, 1813 den 

 13 Dec, några Meteorstenar nedföUo, till större delen på en is nära byn 

 Loutolax i Savitaipal Socken af Wiborgs Län. Då Hr Professor J. Gado- 

 LiN benäget lemnat mig ett litet stycke af denna Meteorsten, så torde en 

 kort beskrifning deraf ej vara utan allt intéresse, helst vi ännu icke äga 

 underrättelse om någon som fallit vid en så hög Latitud. 



Till sitt yttre utseende är den mera lik en Vulkan-produkt, än någon 

 af de Meteorstenar jag varit i tillfälle att se. Ytan är öfverdragen af en 

 svart becklik hinna, men brottet liknar vid första påseendet en sammanho- 

 pad Vulkanisk aska. Den är så lös att man kan emellan fiugrarne sönder- 

 smula den. Med mikroskopet kan man afskilja följande delar: 



1:0 Ett ljust olivegrönt fossil, som har ett smält utseende, och för blås- 

 röret förhåller sig alldeles som Olivin. De största kornen äro något större 

 än en knappnålsknopp. 



2:0 Ett hvitt, half klart, skifrigt fossil, som ofta på ytan ser kristalli- 

 niskt ut, utan att man med Mikroskopet kan upptäcka att det på någon 

 punkt varit smält. Det är mycket skört, och söndersmulas så lätt under 

 stenens sönderbrytning , att det är svårt att få någon hel bit. För blåsrö- 

 ret förhåller det sig på följande sätt: 



För sig alldeles osmältligt, mister ej heller den grad af genomskinlig- 

 het det förut äger. Ger med natron endast en svårsmält slaggmassa. Med 



