Om Meteorstenar från Luotolaks. 91 



Då nu det af Nordknskiöld muler 1:o omnJiinnda ()livfj;röna mineralet 

 nppenbarlig-en är olivin, det under 2:o beskrifna ltlit'\it af 15i:uzelius analy- 

 seradt och äfven befunnits vara detsamma, samt de under :{:o omtalade mag- 

 netiska kornen enlij>'t Berzelujs borde anses för jernoxid-oxidul, tycktes det, 

 som den kemiska kunskapen om denna meteorsten blifvit ganska fullständig, 

 om grundmassans sammansättning ännu blifvit utredd. Men då jag, innan 

 jag skred till en sådan undersökning, närmare granskade Beuzelius' ifråga- 

 varaiule uppsats, fann jag snart, att den af honom gjorda analysen omöjli- 

 gen kunde hänföra sig till den del af stenen, som han uppgifvit. Ty det 

 hvita skifriga mineral, som Nordenskiöld i sin beskrifning under det 2:dra 

 momentet omtalat ocli ansett vara Leucit, har ej minsta likhet med det grå- 

 aktiga, i grönt dragande, icke kristalliserande lösa aggregat med kristalli- 

 nisk textur, som Berzelius användt till sin undersökning. Det förekommer 

 också i så ringa mängd, att det prof, han af stenen erhållit, omöjligen kun- 

 nat innehålla deraf så mycket, som för analysen varit behöfligt. Att Berze- 

 lius skulle förvexlat den askgrå lösa grundmassan med ett kiistalliniskt mi- 

 neral, är ej möjligt att antaga, lielst han uttryckligen säger, att det han af 

 meteorstenen fått, var „alldeles i saknad af den askgrå huf\udmassan-'. Hvad 

 Berzelius analyserat, visar sig dock ganska tydligt af analysens resultat, 

 som leder till sammausättningsformeln för jernhaltig olivin. I sjelfva verket 

 förekommer detta mineral på några ställen i sådan ymnighet i meteorstenen, 

 att det tyckes utgöra hufvudbeståndsdelea och då detsamma äfven fullkom- 

 ligt sönderdelas af syror och dessutom försvarligt passar till den beskrifning 

 Berzelius af det analyserade profvet gifvit, anser jag hans analys endast 

 hafva utredt, att det olivgröna, för olivin ansedda mineralet verkligen är 

 olivin; men om sjelfva stenens grundmassa och ännu mindre om det hvita 

 skifriga mineralets sammansättning lemnar den ej någon upplysning. 



Nyligen har meteorstenen från Luotolaks till sin yttre beskaffenhet och 

 blåsrörsförhållanden blifvit noggrannt granskad och beskrifven af Gr. Rose ^). 



') Abhandlungeu der Königlichen Akademie der Wissenschaften zu Berlin 

 1863. Physikalische Abhandlungen. Beschreibung und Einihellunff der jl/eleorilen auf 

 Grund der Sammlung im mineralogischen Museum zu Berlin, S. 23. Förf. uppställer i detta ar- 

 bete en klassifikation af meteoriterna, hvilken redan vunnit ett så allmänt erkännande, att dess 

 meddelande här — i något sammanträngd form — torde försvara sin plats. Den gamla in- 

 delningen i jern- och stenmeteoriter bibehålies I. Jernmeteorilerna utgöra 3 arter (m:arter i 

 analogi med bergarter). 1. Mcteorjerti; 2. Pallasil: meteorjern med porfyrartadt invuxna 

 kristaller af olivin; 3. Mesosideril: kornig blandning af meteorjern och magnetkis med olivin 

 och augit. II. Slenmeleoriterna delas i 7 arter: 1. Chondrit: små kulor af ett magnesia- 



