92 A. E. Arppe. 



Hans framställning skall jag här in extenso meddela; den lyder i öfversätt- 

 niug som följer: „Stenarne, af livilka endast få uppsamlades, då de för det 

 mesta föUo på isen af en sjö, hvari de vid smältningen sjönko, äro af Nor- 

 denskiöld beskrifna och af Berzelius, om ock blott ofullständigt undersökta. 

 Mineralogiska museum i Berlin eger deraf blott två små bitar, vägande till- 

 sammans 0,327 lod, hvilka hvardera äro en gåfva af Bekzelius. Meteoriten 

 från Luotolax har en porfyrartad struktur och består af en gråaktigt hvit, 

 tinkornig, mycket lös grundmassa med inmängda små korn af grönaktigt 

 gul, hvit och svart färg. De grönaktigt gula kornen äro de ymnigaste; de 

 äro högst af en knappnålsknopps storlek, merendels mindre och oregelbun- 

 det begränsade, men hafva alldeles utseende af olivin, för h vilket de äfven 

 af Nordenskiöld och Berzelius blifvit ansedda. För blåsröret blifva de till 

 färgen mörkare och svartaktigt gröna,- men smälta icke. De hvita kornen 

 äro sällsyntare och ej heller större och sönderbrytas, när man uttager dem, 

 i ännu mindre stycken. De äro blott oregelbundet begränsade, men tyckas 

 dock vara spjelkbara. För blåsröret äro de enligt Nordenskiöld osmältbara 

 och upplösa sig blott långsamt i borax och fosforsalt, med fosforsalt opali- 

 serar perlan vid afsvalning; fuktade med koboltsolution blifva de blå. Nor- 

 denskiöld är af den mening, att de äro leucit, men dermed skulle spjelk- 

 barheten stå i strid. Heldre ville jag förmoda att de äro anorthit: men kor- 

 nen voro för små och den mig till buds stående qvantiteten för ringa, för 

 att kunna göra vidare försök dermed. Åtgörandet måste derföre ännu lem- 

 nas beroende. -) På många ställen var olivin fint blandad med dessa hvita 

 korn. — Af svarta korn finnas enskilda större och mindre inströdda i mas- 

 san. De förra låta lätt uttaga sig ur massan, der de ligga och qvarlemna 



Silikat, inmängda i en finkoruig blandning, som bestar af olivin, kromjcrn, ett svart, ännu 

 ej bestämdt ämne, nickeljern och maguetkis. De flesta stenmeteoriter höra hit. 2. Howar- 

 dif: finkornig blandning af olivin med ett hvitt silikat, möjligtvis anorthit, och med en ringa 

 mängd krom- och nickeljern; 3. Chassiffnit: småkornig jernrik olivin med sparsamt inmängda 



små korn af kromjeru, 4. Chladnit: blandning af Shepardit (Mg^Si*) med ett lerjordssilikat 

 jemte litet nickeljern, magnetkis o. n. a. ämnen; 5. Shalkit: kornig blandning af öfvervä- 

 gande olivin med shepardit och kromjern; de tre sista arterna innefatta hvarje blott ett spe- 

 cies. 6. Kolmeleorilerna; 7. Eukril: kornig blandning af augit och anorthit med litet mag- 

 netkis, vanligen ännu mindre nickeljern, och stundom med små ännu ej bestämda kristaller 

 samt något olivin. — Meteorstenen från Luotolaks hör enligt denna klassifikation till Ilo- 

 warditernc. 



^) „Bekzelius har alldeles icke igenkännt dessa korn, han förvexlar dem med grund- 

 massan och tror, att Nordexskiöld ansett dem för Leucit, hvilket dock ej är händelsen". 

 Jag åberopar härvid det i texten nyss anförda. 



