Om Meifiorstenar fmu Liiofoktks. !)7 



1>;\ syrelialteriia i baserna ocli kisclsyraii fi'irliàlla si«;- «om I : 2,24, aii.ser 

 jaj^- detta som en l)ekräftelse för antajiaiulet, att an<^it \erkligen ut<iör en he- 

 stitndsdel i de s\arta kornen, livilka «ålede.s skulle hestå af: 



100,57. 



Förhållandet till saltsyra står ej heller i strid med detta antagande; ty 

 eu del innehållande företrädesvis lerjord och jern upplöses deraf, medan ett 

 grått pulver blir olöst. 



De svarta kornen innehålla utom anförda beståndsdelar äfven krom; 

 men i så liten mängd, att man väl kan se dess reaktioner i smältning med 

 salpeter och alkali samt upplösning i \atten; men knappt är i stånd att der- 

 ifrån något sådant åtskilja, när man nändigen icke kunnat an^■ända till ana- 

 l}'sen mera material, än det, hvartill jag \arit hänvisad. Roses förmodan, 

 att dessa korn huf\ udsakligen skulle bestå af kromjern, har derföre icke be- 

 kräftat sig. I huf\udsakeu äro de detsamma som grundraassan , blott att 

 blandningsdelarne ingå i andra förhållanden och att särskildt olivin i dem 

 utgör en väsendtlig beståndsdel. 



Den askgråa, lösa grundmassan , som skulle analyseras, behandlades 

 sålunda, att den sönderrefs med fingret och afslammades; livad som återstod, 

 innehöll en betydlig mängd med lup lätt igenkänneliga korn af olivin, samt 

 af det förut omtalade svarta och kristalliniska h\ ita mineralet. Det slam- 

 made puhret befriades med magneten från jern, dess oxid och svafvelförening. 

 — Det sönderdelades med fluorväte och svafvelsyra efter hvarandra; vid upp- 

 lösning i vatten af de svafvelsyrade salterna, stannade en del kiselsyra olöst; 

 den afryktcs }tterligare med fluor^äte, då endast högst obetydligt af ett 

 brunt pulver blef qvar; sammansmält med soda och salpeter visade det sig 

 hufvudsakligen innehålla krom. Ur hufvudlösningen åtskildes enligt kända 

 metoder tennoxid, kalk, lerjord, jeruoxid, manganoxidul, kromoxid, talk och 

 alkali, som bestod af natron med spår af kali. Talkjorden afskildes ur kon- 

 centrerad lösning med kolsyrad ammoniak löst i ammoniak, enligt det af 

 SaiAFCiOTSCH uppgifna förfarandet. 8p. v. befanns :^= 3,195. 



Till analvsen användes 2.420 grm. Deraf erhölls: 



