37 



ikke kiendle paa Ti-æet selv, i det han antog, al dot kom af en Art Ilex eller Aquifolia, 

 hvilken sidste, som alt ovenfor bemærket, forvexledes med Quercus Ilex. Bladene af Quer- 

 cus coccifera have forovrigt i visse Henseender mere Lighed med Bladene af Ilex aquilb- 

 lium end med dem af Quercus Ilex. Han angiver at Træet voxer i Sardinien, men aiiförcr 

 det ei fra Sicilien, hvor det dog vel ogsaa forekom ligesaavel som nu. Den nuværende 

 hyppige Forekomst i Spanien stemmer overens med hans Bemærkning om, at Productct 

 leveredes som Skat af de Fattige. 



Hvis Quercus pseudosuber har været Plinius bekiendt, saa har han rimeligviis anscet 

 den for Q. Ilex. 



Blandt de Agernbærende Træer, Glandifcræ, i strengere Forstand o: Quercus Ar- 

 lerne, omtaler Plinius: Cerrus, om hvis Agern han siger, at det er stygt og forsynet med 

 en piggel Skaal ligesom hos Kastanien O; hvilket tydeligen viser at han mener vor Kastanie 

 Eg QQucr eus Cerris), Italienernes Cerro (Frugten Cerra). Derimod stemmer hans Angi- 

 velse, at den ikke er bekiendt i den störste Deel af Italien«), ei overeens med de nærvæ- 

 rende geographiske Forhold. Hos Yitruvius omtales Veddet som mindre varigts). 



Naar Plinius taler om Glandes (Agern), saa tager han Ordet snart i en alminde- 

 ligere Betydning, hvorved da forstaaes ikke blot Frugten af Egearterne, men ogsaa Bogens, 

 — snart i en strengere Betydning, hvorved da menes Frugten af Egearterne, saavel de 

 immergronne, som dem med affaldende Lov*). Af sidste Slags nævner han forst foruden 

 Cerrus tre : Robur, Quercus, Esculus, men siden bruger han leilighedsviis Navnene Ægilops, 

 Haliphlæos og et Slags Quercus, som han kalder latifolia, og nævner et andet under 

 Navnet Hemeris ■-). Jeg tor ikke indlade mig paa at henföre disse Benævnelser til bestemte 

 nuværende Arter. 



Plinius siger at Bladene hos Ege-Arterne, med Undtagelse af Ilex (Suber burde 

 vel tilföies), ere tykke, kiodfulde, lange, buglede paa Siderne og ikke, som Bogens, gule 

 naar de falde af; længere eller kortere hos de forskjellige Arter«); at Agerne afvige ind- 



i) „(Glans) Cerro tristis horrida, ecliinato calyce ceu castancæ", I.,ib. XVI. 8. 



2) „Quartani vcro geiieris ejusdcm, quæ cerrus vocalur, ne Italiæ quidem majore ex parle notam esse". 

 Lil). XVI. 6. 



3) „Cerrus, suber, fagus quod parvani habent inixturam humoris & ignis et terreni, acris plurimum per- 

 via raritate huniures pcnitus recipiendo, celeriter niarcescunt. Vitruvius". II. 9. — „Nanique de Cerro 

 aut lago scu farno nullus ad velustateni potest permanere". ibid. VII. 1. 



4) „Glandes etc. — Dulcissima omnium l'agi". Plinius XVI. 6. 



„Glandem, quæ proprie iiitelligitur, ferunt robur, quercus, esculus, cerrus, ilcx, suber". Plinius XVI. 8. 



5) „Excclsissinia ægilops. — Pcssima et carboni & matcriæ haliphlæos dicta, cui crassinius cortex atquc 

 caudex et plerumque cavus l'ungosusvc". Nogle antage denne l'or Q. pseudosuber Dcslbnt — „lu ipsis 

 vero arboribus quæ inaximani (glandcni) fert hcmcris vocalur etc." XVI. 8, 



6) „Folia præler ilicem gravia, carnosa, procera, sinuosa latcribus (Cfr. XVI. 38 folia loto anibitu sinuosa 

 robori) nec, quum cadunt, flavescentia ut fagi: pro diflcrentia gencrum brc\iora vel longiora. XVI. 8. 



