40 



Kuklen, i en let dog ei sandet Jord'), hvilket svarer til de nuværende Forhold. Ligeledes 

 iienföres Kastanietræet retteligen til dem som formeres ved Fröe, skjöndt han har Uret 

 naar han mener, at det kun kan formeres paa denne Maade^). Han er feil underrettet, 

 naar han siger at der fortælles om Indianerne, at de lave Olie af Kastanier, Riis og Se- 

 sam 3), hvilket kun er rigtigt i Henseende til den sidste Plante, men hverken gielder om 

 Risen eller Kastanien, hvilken sidste ikke engang vo.\er i Indien. Forövrigt omtaler Plinius 

 dens Dyrkningsmaade og dens vigtige Anvendelse til Pa;le for Viinranken*). 



Nogle Forfattere have meent, at de gamle Romere foretrak Bogens Frugt for Ka- 

 staniens, og de grunde dette derpaa, at Plinius kalder Bogens Olden „dulcissima omniumCsc. 

 glandium)" og derimod Kastanien „vilissima"; men denne Mening behover neppe Giendri- 

 velse; thi at enten Romerne skulde have havt en saa slet Smag at de foretrak Olden, eller 

 at dennes og Kastaniens Egenskaber skulde have forandret sig, er lige uantageligt. Naar 

 Plinius siger, at Bogens Frugt er den sodeste Olden — som ogsaa nu er Tilfældet — saa 

 siger han derfor ikke at den er velsmagende, og naar han kalder Kastaniens Frugt vilis- 

 sima, saa sigtes derved rimeligviis ikke til dens Slethcd, men til dens Almindelighed. 



Det kan ikke underkastes nogen Tvivl, at de romerske Skribenters, navnlig Plinius's, 

 Fagus, svarer til Bögen. Foruden at det italienske Navn Faggio taler herfor, saa yttrer 

 sidstnævnte Forlatter, at blandt de forskielligc Slags Olden (glandes) er den af Fagus den 

 sodeste^), at den bestaaer af en Kierne, indesluttet af en trekantet Hud; at Bladet er tyndt 

 og blandt de fineste, ligner Poplens og bliver snart guult, samt at det i Midten bærer 

 oventil et lille gront Bær, der ender med en Spids s), hvorved menes de smaae, ved et 

 Insect (Cynips Fagi) frembragte, Udvexter, der saa hyppigt findes paa Bogebladene. Det 

 hedder dernæst, at næsten alle Træers Frugtbarhed er afvexlende, men at dette gjelder 

 allermeest om Bögen'). Fremdeles siger Plinius, al der i Bogens Ved er ligesom Tvær- 

 kamme 'O- 



1) „Montes et ralles tliligit — castanea". Lib. XVI. 30. „Aquas odcre — castaneæ". ibid. 31. „Qiiæiit 

 solum facile nec tarnen aienosnm — quainlibet opaco, septentrionalique & pirefrigido situ vel ctiam 

 declivi". ibid. XVII. 34 



2) „Sed quædeni (arbores) non aliter (quam scmine) proveniunt, ut castaneæ". XVII. 10. Virgil (Georg. 

 II, 14) siger det samme. „Pars autem (arbornui) posito surgunt de semine, nt altæ Castaneæ". 



3) „Indi ex castaneis et sesama & oryza (oleum) lacère diciintur. XV. 7. 



4) „Castanea pedamentis omnibus præfertur '. XVII. 34. 



See forövrigt; Columella IV. 33. V. 10. 14. Palladius Feb. 25. 33. Kovb. 7. 17. Dioscorides. I. 145. 



&) „Dulcissima omnium Fagi". Lib. XVI. 6. 



i') iiFî'Si glans nudeis similis, triangula cute inchiditur. Folium tenue atque e levissimis, populo simile, 

 celerrinie flavescens: et media parte plerumque gignens superne parvulam baccam viridem, cacumine 

 aculeatam. ibid. 7. Sammenlign 8. „Folia (Qncrcuuni) nec, quum cadunt, ftavesccntia, ut l'agi". 



T) „Arboruni fertilitas omnium fere alternat, sed maxime Tagi". ibid. 7. 



8) „"Fagis pectines transversi in pulpa". ibid. 73. 



