41 



1 Henseende til Anvendelsen beretter Plinius: at Musene og Kramsfuglene holde al 

 Olden, og at Syvsoverne (Glires) blive fede deraf; at den gjör Svinet muntert og dets 

 Kjod mort og fordöieligtO; at Barken af Bögen og endeel andre Træer benyttes til Kar, 

 til Kurve og til de aabne Kar, som bruges ved Korn- og Viinhösten, samt til Tage paa 

 Hytter 2); at Bræder til Tage (Scandulæ), skiondt de bedste giöres af Eg, ogsaa kunne 

 gjöres af Bog 3); at Veddet holder sig ret godt i Vand, men derimod snart fordærves i 

 Luften; at det er let til at bearbejde, skiondt skiort og fiiint, og skaaret i tynde Plader 

 er böieligt og skikket til Æsker og Kassere- 

 Medens saaledes Plinius's Beskrivelse af Bogen og dens Anvendelse samslemmer 

 saa noie med det der nu kan siges om dette Træe, at der ikke kan være rimelig Tvivl 

 om Identiteten; saa findes der Yttringer hos ham, der synes at forudsætte at Bogens ge- 

 ogi-aphiske Forhold i ældre Tider have været forskiellige fra de nuværende. Det hedder nem- 

 lig hos ham, „at de forskielHge Dele af Rom adskiltes efter mærkelige Skove, som havde 

 været der i Fortiden; og at der endnu paa hans Tid var et Tempel til Jupiter Fagutal, 

 hvor der fordum havde været en Bogelund" &). Heraf kunde man drage den Slutning, at 

 Bögen fordum fandtes paa ganske ringe Hoideover Havet, medens den nu, i Reglen, paa 

 Roms Brede, ikke groer lavere end omtrent 3000' og navnligen paa det nærliggende Al- 

 banerbierg ikke under 2750'. — Da man imidlertid har saamange andre Kiendsgierninger 

 for at de plantegeographiske Forhold, ligesom de klimatiske, i det Væsentlige have været 

 overeensstemmende med de nuværende, og da en Mængde Væxter, der nu ikke findes 

 samlede med Bögen«), voxede ved Rom, f. Ex. Laurbærtræet, Myrten, Pinien, Cypressen, 



1) „Fa£;i glans muribus giatissima est, — glires quoque saginat; expctitur & turtiis". „Glans fagea suem 

 hilaiem facit, carnem coquibilem ae levem et utileni slomacho". XVI. 7. 8. 



2) „Cortex et fagis, tiliæ, abieti, piceæ in magno usu agrestium. Vasa, corbesque ae patentiora quædam 

 messibns convehendis vindemiisque faciiint, atque piætexta tugiirioriim". XVI. 14. 



3) „Scandulæ e robore aptissimæ, mox e glandifcris aliis fagoque". XVI. 15. 



4) „Non improbatur et fagus in aqua et juglans, hæ quidem in his qnæ defodiuntur, vel principales. — 

 Item Junipcrus: eadem et subdialis aptissima. Fagus et Cerrus celeriter marccscunt." XVI. 79. 

 „Facilis et Fagus, quanquam fragilis et tenera. Eadem sectilibus laminis in tenui flexilis, capsisque ae 

 scriniis sola utdis". XVI. 84. 



5) „Silvarum certe (Roma) distingvebatur insignibus. Fagutali Jovi etiam nune, ubi luens fageus fuit" 

 XVI. 15. 



6) Bögen findes rigtignok samlet med plantede Pinier, Laurbær, Stcenege og Jordbærtræer i det sydvest- 

 lige England og Irland — formedelst de milde Vintere og kolde Sommere. — Men der er ingen (irund 

 til at antage, at Kom i Oldtiden har haft indbyrdes mindre afvigende Aarstider end nu; den alminde- 

 lige Mening er tvcrtimod for, at Aarstiderne have været niere afvigende. — I 5 Bog 8 Cap, § 3 hos 

 Theophrast hedder det, „at Latinernes Land er vandrigt; i Sletten voier Laurbær, Myrler og herlige 

 Böge {(iSvi)'- -^len netop denne Sannnenstilling viser at enten Theophrast maae have været falskt un- 

 derrettet, eller, hvad der er rimeligere, at hans o|u« ikke er Bögen. Hans Beskrivelse, 3 Bog 10 Cap. 

 § 1 passer ogsaa yderst slet paa dette Træe;. thi det siges at ligne Granen og at have et lidet iiid- 

 skaaret og i Spidsen tornet Blad". 



Vidcnsk. Selsk. Skr., 5 Række, naturv. og math. Aid. 1 Bind. 6 



