43 



kunde lede derfra. Da imidlertid Navnet Carpinus bar vedligeholdt sig i Italienernes Carpino, 

 kan det dog være, at samme Træe er meent, dog rimcligviis uden at skielnes fra Carpinus 

 orientalis og Ostrya vulgaris, og at Plinius har forvcxlet eller misforstaael de græske For- 

 fatteres Meddelelser. Hau omtaler Veddet som haardt og brugeligt til Ilaandgreb paa Bön- 

 dernes Redskaber; ligesom ogsaa efter ham Grenene bruges til Fakler O- Han regner 

 det til de Tracer, som voxe bedst paa Biergeue, men dog tillige stige ned i Sletterne'O- 



Den österlandske Avnbög omtales ikke hos de gamle Skribenter. Den er enten 

 blevet overseet eller forve.xlet med Carpinus Betulus eller Ostrya vulgaris. 



Plinius har neppe kicndt Sortbogen (Ostrya vulgaris), eller ogsaa forvexlet den 

 med Carpinus Betulus. Vel taler han om et Træe, som han siger at Grækerne kalde Os- 

 trya og som voxer i Grækenland, men han angiver ikke at det findes i Italien. Beskri- 

 velsen passer ei heller synderlig godt; den er taget af Theophrast, men ikke giengivet 

 nöiagtigtäj, og det er vel ikke engang afgjort, at Theophrasts Træe er vor Ostrya, skiondt 

 rigtignok dette Træes nygræske Navn oatqva taler derfor. 



Snarere kunde man hos Cato gjenfinde Ostrya; han raader nemlig til at giore 

 Presser af Veddet af den sorte Avnbög, Carpinus atra; men Carpino nero er det nuvæ- 

 rende italienske Navn paa Ostrya. Dog kan herimod indvendes, at i de fleste Codices 

 staaer Sapinus atra og saaledes er Stedet ogsaa giengivet af Plinius O- 



Hasselbusken og deus Frugt forekommer hos Plinius og flere romerske Skribenter 

 under Navn af Corylus og Avellana, Nux avellana^). Plinius regner den til de buskaglige 

 Træer, siger at den er desto bedre og rigere paa Frugt, jo mere grenet den er^); at i 

 dette Træes Nodder er alt i eet Stykke C'nodsat Valnodden) og baade Skallen og Kiemen 

 rund, at et blödt Duun beskytter den, og at der midt paa den findes en Navle '). Dernæst 



i) „Omnibus, quæ diximus, spissa firmitas. Ab his proxima est cornus: quamquam etc. — Ilex item et 

 — carpinus. XVI. 76. „Nunc facibus carpinus & corylus lamiliarissiijiæ". XVI. 30. 



2) „Montes amant — carpinus. — Descendunt et in plana — carpinus. XVI. 30. 



See endvidere om Carpinus: Palladius Kovb. 15.3. Columella V. 7. 1. VitruviusLib.il. Cap. 9. „Item 

 carpinus, qnod est minima ignis et terreni mixtione, aëris auteni & humoris summa continetur tem- 

 peratura, non est fragilis sed habet utilissimrim tractibilitatem. Itaque Græci quod ex ea materia juga 

 jumcntis comparant, quod apud eos juga fyyo» vocitantur, item et earn i^vyrjiav appellant". 



3) Plinius Lib. XIII. 37. „üignit enim (Græcia) aiborem Oslryn, quam etOstrjam vocant, solitariam circa 

 saxa aquosa, similem fraxino cortice, et ramis, folio piri pauIo tarnen longioribus crassioribusque, at 

 rugosis incisuris, quæ per tota discurrunt, scinine hordco simili et colore. Materie est dura atque firma 

 quæ in domum illata, difficiles parlus fieri produnt, mortesque miseras ". 



4) Cato de re rustica. Cap. 31. „l'relium de carpino atra potissimum facito". Cfr. Plinius Lib. XVI. 75. 



5) Macrobius Lib. 11. 14. „Nux hæc avellana seu Prænestina, quæ est eadem, ex arbore est quæ dicitur 

 corylos". 



6) Plinius XVI. 53. „Quædam fruticosi generis, ut paliurus, myrtus, item nux avellana, quin ininvo melior 

 est et copiosior fructu in plurcs dispersa ramos". 



7) „Ceteris (nucibus) quidquid est, solidum est ut in avellanis. — Pntamini nuclcisque solida rotunditas. 



6* 



