^66 



Jop: opfordrede derfor Hr. Capitain Hofi)öll til at liavo sin Opmærksomhed hen- 

 vendt paa dette Spörg-smaals Besvarelse, og takket være denne utrættelige Forskers Iver, 

 kom de dertil fornödne Data allerede i "forrige Eftcraar mig i Hænde. Paa Overreisen til 

 Grönland havde han nemlig den 6te Juni paa 58" N. B. og 46" V.L., altsaa lidt Syd for 

 Grönland, trulTet samme Cephalopod i Nærheden af Isen i Selskab med Limaciner og 

 Clioner. Af de fangne Individer stillede han atter med stor Gavmildhed tvende til min 

 Raadighed; de vare langt mindre, end de under Fa^röerne fangede, aabenbart ganske unge, 

 maaskee endog nyligt udklækkede; men netop derfor vare de mig kjærkomne, thi de af- 

 gjorde uimodsigeligen Artens nordiske Natur')- 



Gaacr jeg nu over til den mere udforlige Beskrivelse O? ('<> bemærkes forst, at 

 Kroppen hos den nye Art, ligesom hos scabra, er meget slap og foldet, hvilket dog ikke 

 alene er en Folge af Misforholdet imellem Sækkens Rummelighed og de indeholdte Ind- 

 voldes ringe Omfang, men ogsaa og fornemmeligen af dens hoist ubetydelige Muskellag. 



Sækken er paa hele sin Overflade, saavel paa Ryg- som paa Bugsiden, ja endog 

 paa Finnerne, besat med smaac runde Pletter, der hos friskere Individer vise sig mörke- 

 rode, men hos saadanne, der i længere Tid have ligget i Viinaand, ere af en udvisket 

 bruunlig Farve. I Henseende til Pletterne stenmier den nye Art ganske ovcreens med 

 begge Leach's Arter, med scabra i den Grad, at hvad der siges om den ene, ordret kan 

 anvendes paa den andena); dog maa jeg tilfoie, al hos min Art hver enkelt Plet bcstaaer 

 af en knopformet Fremstaaenhed, der i en ringe Afstand er omgivet af en Kreds af mindre 

 lignende; de synes ikke at dannes af Chromatophorer alene, men den iövrigt glalte Hud 

 er paa disse Steder lidt fortykket. Legemets Grundfarve er guul, med et rodligt Skjær. 



Ryggens Midilinie er, ligesom hos scabra, betegnet ved en mörk Stribe, der be- 

 gynder ved Sækkens Ledforbindelse med Nakken, og kan forfolges langs hele Sækken til 

 midt imellem Finnerne, hvor den ender med en lille Knop; denne Stribe hidrörer fra den 

 igjcnnem Huden skinnende traadformede Indskal. 



Finnerne cre endestillede og sammenvo.xede i deres Roddeel; paa delte Sted viser 

 Sækken sig sammenklemt og krummet fra Ryg- imod Bugsiden, saaledcs at Finnerne faae 



i) Capitain Holböll har senere tilskrevet mig. at lian antaj^er den at være meget almindelig imellem 

 Slietlandsöerne og Cap Farewell, thi hver Gang han paa den llöide liar kunnet bruge Stiygentltet 

 imellem Kl. 10 og 11 om Aftenen, har lian langet Individer af den. 



2) For saavidt muligt at undgaae (ijentagelser, mener jeg at burde indskrænke mig til en gjcnnemlört 

 Sammenligning med Cranchia scabra, saaledcs som denne foreligger i Ü'.vens descriptions of s. ii. and 



•vare Ccph. 1. c. l'ag. 103—108. 



3) Owen siger om C. scabra 1. cil. Pag. 105: „the surface of the mantle is uniformcly beset with small 

 round spots, the dark red colour of which had changed iu the spirit to a dingy brown; these spots 

 occur also — on the fins" etc. 



