70 



I Uiidcrsög-clsen af Sciadepliorus Miilleri er det allerede forsögt gfjort gjældende, 

 at Ccphalopüdenies Hovedbrusk ikke er iiog-cn Hvirvel, men at den, næst at omgive og 

 beskytte Oresækken, er bestemt til Slodepunct for Hovedets Muskler; her mode vi nok et 

 Tilfælde, i hvilket ringe Udvikling af Armenes Muskler — de otte Arme ere jo saagodt- 

 som hænnnede — IræfTcr sammen men manglende Hovedbrusk, og tilföies, at under lig- 

 nende Forhold en meget svagt udviklet, om ikke manglende, Hovedbrusk er iagttaget af 

 Rallike') hos den af ham under Slægtsnavnet Perothis beskrevne Loligopsis, turde den da 

 yttrede Mening nu maaskee ansees for tilstrækkelig godtgjort. 



Med Hensyn til Udbredningen af de (ivrige Nerver, har jeg blot at udhæve, at 

 Öienerven, saasnart den træ'der ind i den Deel, der udvendig fra viser sig som Oiestilken, 

 omgives af den ganglielignende, choroidule Kjertelmasse, der her er saa overvæltes stor, 

 at den indlager omtrent 5 af det tilsyneladende uieæbles (Öiets og Öiestilkens eller Öie- 

 rodens) Omfang. Det er ogsaa denne Kjertcl, der er Aarsag i Öinenes usædvanlige Frem- 

 træden, thi det virkelige Oie er ikke storre, end hos andre pelagiske Cephalopoder. 



Da den choroidale Kjertelmasse gjerne er saM'ligt udviklet hos de med fremtræ- 

 dende, eller endog stilkede, Oine begavede Ceplialopoder, kan jeg ikke tilbageholde den 

 Formodning, at det for en stor Deel er den, hvorpaa Öinenes vilkaarlige Fremtræden eller 

 ligesom Fremsliiden bcroer. Det er ogsaa paa Grund af denne Antagelse, og ikke ifolge 

 umiddelbar Anskuen, at jeg kalder Kjerlien choroidalä); ventelig vil det kun paa friske 

 Individer af storre Arter tilfulde kunne sees, hvilken Betydning der maa tillægges den. 



Med Hensyn til denne Cranchias Lcveniaade, da har jeg af Capilain Holboll, der 

 har iagttaget den levende, erfaret folgende : Den svummer med lige Hurtighed for- og bag- 

 lænds; naar man vil gribe den, udgyder den sin sorte Vædske, og naar den vil hvile, 

 hæver den sig forst til Vandskorpen, trækker hele Hovedet med Fangarmene ned i Sækken, 

 og lader sig saa ved sin egen Tyngde synke til Bunden af Karret; den ligner da paa- 

 faldende en Acaleph. 



1) V. Slemoircs pres. à l'acad. imp. de St. Petersboiirs par divers savaiis. 1833 Tom. y. Paj^. 153. „Dieht 

 hinter dem Schlünde befindet sich innerhalb des Kopies eine Kapsel, die aus einem nur massig dicken 

 und ganz durchsichtigen Knorpelblatte besteht, das Gehirn cinschlicsst, aber grössc^als dieses ist, 

 weshalb zwischen ihrer Wandung und den Gehirn ein massig grosser Zwischenraum verbleibt, der 

 mit einer klaren und wässrigen Flüssigkeit angelüllt erseheint. Fig. 10 dd." 



Da denne hans Beskrivelse og tilhörendc Afbildning ikUe steinnier med, hvad vi vide om Hoved- 

 bruskens Bygning hos andre Cephalopoder, og da han desuden omtaler den som sanimeniiængcnde 

 med de vandforende Rum i Sækken, skulde jeg være lilböielig tU at tree, at han har forvexlet Hoved- 

 brusken med et i Hovedet liggende Vandrum, og det saamegct mere, som haii afbilder nok en, inden- 

 for Kapslen liggende, Hovedbrusk (Tab. II. Fig. 15 c), hvilken sidste jeg, efter at have seet Forholdet 

 hos Cranchien, ikke tager i Betænkning at erklære for Oreblojrcr. 



2) Krohn er i sin forste Afhandling „über das Auge der Cephalopodcn" (i Acta Ae. Cæs. Leop. 

 Carol. Nat. Cur. Tome XVII. Part. i. Pag. 360) ogsaa tilboiclig til at antage Kjertlen for analog med 

 Fislu'ues gi. choroidea; men i „Nachträge über das Auge der Ceph." (samme Værk Tom. XIX. Part. II. 

 Pag. 493 opgiver han igjen denne Mening, da det ikke er lykkedes ham at injicere den; dog sees det 



