89 



Fiirvcn var blysorl over hele Kroppen, kun lidet lysere |);ia IJuglladcn. Del fore- 

 kom iovrigt saavei de Herrer van Breda og- Vrolik som mig, at Farven under vort Ophold 

 lidt efter lidt blev noget lysere — ventelig derved, at det yderste Lag af Overhuden ved 

 Luftens Paavirkning tabte i Gjennemsigtighed. Maaskee ligger tildeels heri en Forklaring af 

 de forskjellige Angivelser om Næbhvalens Farve; thi virkelig synes alle de Iagttagere, der 

 angive Farven lysere, forst at have seet Dyret i en mindre frisk Tilstand, hvorimod baade 

 de Sofarende, af hvilke Chemnitz fik sin Beretning, og Districtshrge liaalland havde endnu 

 levende Individer for sig. Wcsmael, der ligesom disse angiver Farven heel sort, beskrev 

 Skindet forst cfterat det havde ligget i Garverlud. 



Jeg tillader mig at give et Omrids af Dyret, saaledes som jeg optog det paa 

 Stedet; alle Delene i deres rette Forhold. (Korset betegner Navlens Plads.) 



I det Hele fandt jeg de i min Afhandling over Næbhvalen omtalte Dele svarende 

 t'l den deri givne Beskrivelse. Dog var Rygfinnen noget stærkere tilbageböiet, og Bryst- 

 finnernes ovre Rand bagtil noget udhulet. 



Min Opman-ksomhed henledtes paa Öincnes langt tilbagerykkede Leie, lige under 

 Bhrsegattet, i en betydelig Afstand fra Mundvigen, en Form, der senere forekom mig end 

 vigtigere, da jeg fandt den igjen paa Coccos Afbildning af Delphinus micropterus (Wieg- 

 nianns Archiv for 1846). Men som det egentlige Udbytte af denne Iagttagelse maa jeg 

 ansee den Oplysning, jeg derved fik om to hidtil dunkle Puncter i Næbhvalens Ydre, 

 nemlig 1) Blæsegaltets Form og 2) de af Districtslægc Haalland angivne Furer fortil paa 

 Bngfiaden (see dette Selskabs naturh. og mathem. Skrifter 11'« Bind Pag. 326). Hvert af 

 disse Puncter fortjener særskilt at omhandles. 



1) Som bekjcndt, have de to ældste Iagttagere af Næbhvalen, Dale og Baussard, 

 begge angivet, at dens Bhvsegat er halvkredsformet med Hornene vendte bagtil, altsaa i 

 modsat Retning af den hos alle andre Tandhvaler. I nyere Tid har Wesmael udtalt sig 

 hecit ubestemt over dette Punkt, men Doumet udtrykkeligen angivet Blæsegattets Stilling 

 saaledes som Dale og Baussard. Hvor overecnsslemmende disse Angivelser end vare, 

 forelaae der dog tilstrækkelig Grund til at betvivle deres Rigtighed. Blæsegattets sæd- 

 vanlige Form hos Tandhvalerne opstaacr nemlig derved, at den i og for sig omtrent 

 krodsrunde Munding fyldes ved den fordre Læbes Svulst; i hvilken Tilstand Gattet er 

 Vicicnsli. Selsk. SUr.. j liæklie, naiiirv. ojr math. Afd. I liiiul. 12 



