103 



ik'inæsl isa'r i hele Sydliiivt't, dcels üiiikrinnf Auslialien.s Ügruppcr, livdrlVii saa inaiiijTdldi^Te 

 licicliiingcr ved de nyere Hvalfangere, deels lang-s Ask-ns Uslky.sl lilJiipiin, livorlVa Siebolds 

 Tegning, og til Kamsciialka, hvorfra saavel Cliamissos Beretning (Acta Leop. Tome 12, P. 1, 

 pg. 258, Tab. 18 Fig. 5), som og den meget interessante af Contreadmiral v. Wrangell i 

 Baers og Ilclniersens Beitrüge zur Kenniniss des russischen Reiches 1 Bd. St. Petersburg 

 1839, 8vo. pg. 53 — 55 — eg dceis endelig langs Amerikas Vestkyst, saasom ved Valpa- 

 raiso, hvorfra hiint i 5tc Afhandling (12te Bind pg. 380) omtalte Tilfælde og hvorfra lige- 

 ledes oveiislaiUMule Skizze af Ur. Thornam, og indtil 40' nordl. Brede (Bennett 1. c). 



Pukkelhvalen, der endnu for faa Aar tilbage var .saa lidet kjendt af Zoologerne, al 

 det 1824 ved Klbmundingen strandede Individ kunde gjelde for et nyt Dyr i Systemet, er 

 altsaa netop et af de meest udbredte og alleralmindeligste Hvaldyr — i Norden neppe 

 sjeldnerc end i Syden. Det kan derfor aldeles ikke billiges, at den bliver benævnt austra- 

 lis eller antarctica. Schlegel kalder den endnu saaledcs i Fauna japonica (Havpattedyr 

 Pag. 24) og siger derhos: „Cette espèce fréquente aussi, suivant les observations du pro- 

 fesseur Eschricht, les côtes du Groenland. Ce savant vient de nous en adresser un beau 

 squelette d'un individu pris dans ces parages." Men herved er det rette Forhold i Pukkel- 

 iivalens geographiske Udbredelse ingenlunde udtalt. Resultatet af mine Iagttagelser i denne 

 Retning er ikke, at et llvaldyr, hvis egentlige Hjem er i den modsatte Heniisphæres Have, 

 ogsaa besöger de nordlige indtil selve Grönlands Kyster, men at den almindeligste og 

 regelmæssigste af alle Bardehvaler i Da visstrædet, den der af Gronlænderne forlrinsviis 

 kaldes Rorhvalen (Keporkak o: den furede), netop er den sannne, som den, der ogsaa i 

 de sydlige store Have, navnlig i hele Sydhavet er den i störst Mængde levende Bardehval. 

 Saaledes ideluiindsle, hvis det er ligtigt hvad baade Schlegel og jeg have paaslaaet, nem- 

 lig at hiint til Leidenennuseet ved mig sendte Keporkakskelet niaa ansees for at tilhore el 

 Dyr, ligearlel med Roiqual du Cap, Balænoptera auslralis eller Balæna sulcata antarctica, 

 forsaavidt dette Dyr er bestemt efter de hidtil hjemsendte Dele; thi vist er det, at hiint 

 Skelet netop er af en Keporkak eller den i Davisstrædet alleralmindeligsle Bardehval og 

 navnlig fra dens regelmæssige Fangeplads ved Frederikshaab. Det er maaskee ingen over- 

 dreven Forsigtighed, forelöbigen ved de forskjellige Individer af Pukkelhvalerne at belegne 

 Findestedet, saasom ved capensis, japonica, auslralis, groenlandica; men aldeles urigtigt 

 er det at anvende et af disse locale Betegnelser for samtlige Individer allevegnefra, og især 

 at vedligeholde Navnet antarctica for Pukkelhvalen i Modsætning til alle egentlige Finhva- 

 ler som Bahænoplcra arclica. Thi ligesom liiin horer hjenune i Nord ligesaavcl sont i Syd, 

 saaledes ogsaa navnlig de store Finhvaler i Syd ligesaavel som i Noid. 



At man tidligere kunde slaae i den P'ormening, at Finfisken (de store egentlige 

 Finhvaler) var et hoinordisk Dyr, Pukkelhvalen et sydligt, er let begribeligt. Alle Grön- 

 lanilshvalfaugerne talle om Finfisken, maaskee ingen af dem om Pukkelhvalen, omvendt 



