132 



I min 5le Afhandling C\2\e Deel Pag. 369) anfGiies, at Joliannes Müller havde 

 forsvaret G. og F. Cuviers Adskillelse af B. mediterraneus eller musculus fra den mere 

 almindelige Finhval ved de europæiske Kyster, paa Grund af, at han paa et i Berliner- 

 museet forefundet ufuldstændigt Skelet, i Modsætning til Berlinerniusects andet Finhvalskelet 

 (Nr. 19) og til Ostenderexemplaret (Nr. 26), havde iagttaget den samme Ringform af 

 Halshvirvlernes Tvertappe og den samme Mangel af det forste Ribbeens Spaltning som paa 

 Companyos Exemplar fra Middelhavet (Nr. 27). Da jeg fandt disse samme Former fore- 

 nede paa det af mig ved Sjællands Nordveslpynt 1841 iagttagne Exemplar (Nr. 43), gav 

 jeg denne Anskuelse Medhold, dog saaledes, at jeg aldeles ikke kunde indrönime, at denne 

 Art, B. musculus Cuv., skulde have hjemme i Middelhavet, hvortil jeg endnu foiede, at 

 Brystbenet viste sig heelt anderledes formet, at Dyret, ifolge Companyos og min Iagtta- 

 gelse, maalte antages at have en graa Farve, Barderne at være graa med hvide Længde- 

 striber, og at Tarmens Sliimflade syntes ved sine skarpe Længdefolder væsentligen at 

 skille sig fra andre Kjæmpehvalers (navnlig Nr. 34). hos hvilke tvertimod kun var fundet 

 Tverfolder. 



Ifolge de paa Schemaet samlede Iagttagelser, synes disse Angivelser nu at kunne 

 fuldstændiggjores og at maatte modificeres i flere Henseender. 



1) Den angivne Ringform af Halshvirvlernes Tvertappe fandt jeg virkcligen igjen 

 paa det andet Kjæmpehvalexemplar fra Middelhavet (Nr. 12), der opbevares i Pariscrniu- 

 seet; men jeg fandt det ligeledes paa Skelettet paa Öen Wight (Nr. 45) og paa det i 

 Edinburger zoologiske Have (Nr. 31). Herved bestyrkes aabenbart min Paastand, at denne 

 fonneentlige egne Art ikke fortrinsviis kan have hjemme i Middelhavet. J. Muller angiver, 

 at Ringformen paa Berlinerexemplarct viser sig paa alle Halshvirvlcrne fra den anden til 

 den syvende. At dette virkelig skulde være Tilfældet paa selve den syvende Halshvirvel, 

 maa jeg meget betvivle, ikke blot fordi det ikke er saaledes paa noget af de ovrige 

 Skeletter, men ogsaa og især, fordi den syvende Halshvirvel paa alle Bardehvaler over- 

 hovedet slet ikke har nogen benet nedre Tvertap. Paa eet Exemplar (Nr. 31) er Ringen 

 ei heller lukket paa den 6le Halshvirvel. 



2) Med Ringformen af Halshvirvlernes Tvertappe var altid forbundet saavel det 

 forste Ribbeens Mangel paa Spaltning af Hvirvelendcn, som og den af mig angivne Form 

 af Brystbenet i Modsætning til Korsformen paa Ostenderexemplaret. . 



3) Den graa Farve, som baade Companyos og mit Exemplar havde, fandt jeg igjen 

 paa det paa Öen Wight opstillede Exemplar — i Henseende til Barderne ved Autopsie, i 

 Henseende til Kroppen ved Fiskernes udtrykkelige Angivelse — og har ogsaa, saavidt jeg 

 kunde erfare, viist sig paa det Exemplar, hvis Skelet staaer i Edinburgs zoologiske 

 Have. Det vilde saaledes være paafaldende, om Exeniplaret fra St. Marguerite (Nr. 12) 

 ikke havde havt samme Farve, og Lacepédes hermed ikke stemmende Angivelse tor 



