XXVI 
Takken selv er temmeligt fuldstændig, og forsynet med sin af Rosen oventil 
begrændsede meget korte Basis, hvis Grundflade har samme Udseende, som affaldne 
Takkers pleie at have, kun er den mere porös. De fleste Ender ere meer eller mindre, 
tillige med det åverste Stykke af Skuffelen, ved Udgravningen blevne afstådte i Spidsen. 
Den har som sædvanligt tvende Öjeender , der staae noget længere fra hinanden end 
sædvanligt, og af hvilke den överste har været den bredeste. 1 Henseende til Størrelse 
kan den maale sig med de störste grønlandske, med hvilke den har været sammenlignet. 
Beskaffenheden af Takkens Materie har aldeles Lighed med de fleste af de i Museet 
opbevarede Elsdyrtakkers, som ere optagne af Törvemoser. Den udvendige tætte, lidt 
glindsende Overflade, af en guulgraae Farve, klæber stærkt ved Tungen. Massen indenfor 
er meget porös, hist og her cellet, og lader sig med Fingrene let aflöse i Krummer; 
den lugter af Leer, naar man aander derpaa. Et lille Stykke, som blev gjennemblödt, 
blev i Brudet ganske sort. 
Samme Medlem meddelte Selskabet nogle Iagttagelser over Sammentrækningen 
og Udvidelsen af Iris hos den spidssnudede Aal (Anguilla acutirostris), hvilke han 
havde anstillet fårste Gang for flere Aar siden, og gjentaget i Foraaret 1837, dog ikke 
fundet Leilighed til at udvide ved Anvendelse af andre Pirremidler end Lyset. Resul- 
taterne af de hidindtil anstillede Forsög ere i Korthed fölgende: 
1) Iris udvider sig hos den levende Aal, naar denne bringes fra Mörket til 
Daglyset meget stærkt i Löbet af de to förste Minuter, saa at Pupillen ikke beholder 
den halve Deel af den Diameter, den havde i Mårket. Saasnart Aalen bringes tilbage 
i Mörket, trækker Iris sig i et lige saa langt Tidsrum igjen sammen, saa at Pupillen 
igjen faaer sin fürste Stürrelse. Bliver Hovedet liggende paa Siden i Daglyset, er den 
nedadvendende Pupill betydelig stårre end den opadvendende. 
2) Sammentrækningernes og Udvidningernes Stårrelse staaer i lige Forhold til 
Intensiteten af Lyset og Mörket. 
3) Disse Bevægelser af Iris i afvexlende Lys og Mörke, vedvare meget længe 
efter at Hovedet er afskaaret, undertiden indtil fire Gange 24 Timer, eller om Somme- 
ren indtil Hovedet begynder stærkt at lugte, kun maa Overiladen af Oiet holdes fugtig. 
4) Bevægelserne finde ogsaa Sted paa samme Maade og i samme Tidsrum, 
naar Hjernen bliver områrt med en Staaltraad, eller tildeels udtaget. 
5) De vedblive ogsaa ved det udtagne og fritliggende Oie. Det gjør ingen 
Forandring, om man i Forveien har borttaget den til Cornea sig tætsluttende fine Hud. 
6) Efterhaanden naae Sammentrækningerne af Iris i Mürket ikke den forrige 
