XL 
kom for at underkaste sig Curen, maatte indskrive sig, med Angivelse af den lelskede 
Gjenstand og de Aarsager som havde: fremskyndet den farlige Beslutning; dette var da 
en Art Skriftemaal. Det synes overalt, at Apollonstemplets Personale har havt Besty- 
relsen eller Opsynet ved denne underlige Indretning. At Springet ikke altid gik 
vel af for Patienten, kan ikke undre os, thi om det end stedse foretoges i stille 
Veir og fra et Sted paa Klinten, hvor Söen lige under var dyb nok og aldeles fri for 
Steen eller Klippestumper; om og de nådvendige Baade til at opfange Patienten vare i 
Beredskab, saa udfordredes dog, vistnok, baade stærke Nerver og et stærkt Bryst til at 
slippe vel fra et Spring fra en Håide paa henved 200 Fod, ud i Havet. 
Det Farlige i dette Foretagende antydes ogsaa noksom ved den Maade, hvor- 
påa det aarlige Offer, som Leukadierne her bragte, forrettedes. Strabo, i X Bog, og 
flere antike Forfattere tale nemlig om en aarlig Ceremonie, (som dog ikke mere udförtes 
til Strabo's Tid) paa Leukata, nemlig at nedstyrte en, til Döden dömt Forbryder fra 
denne Klippe, til et Forsonings- eller Uheld afvendende Offer. Men man forbandt dog 
saa megen Humanitet med Udförelsen af denne Ceremonie, at Forbryderen eller den 
uheldige Person, som var udkaaren til et saadant Offér, blev ombunden over hele Le- 
gemet med en stor Mængde Fjæder og Fuglevinger, endog med levende Fugle, for at 
formindske Faldets Voldsomhed; slap han vel derfra og blev opfanget af de neden under 
stationerede Baade, saa formildedes hans Straf til at forvises Landet. Det mangler 
ellers ikke paa komiske Fortællinger i Anledning af den leukadiske Elskovscuur.  Saa- 
ledes fortæller f. Ex. Plutarch”) om en Spartaner, som havde gjort det Löfte at fore- 
tage. dette Salto mortale, men var bleven bange, da han kom ud paa Klinten. Da 
man derfor loe ham ud, sagde han rolig: ,jeg vidste jo ikke af, at mit Löfte vilde 
gjôre et andet meget större Löfte fornödent.” En senere Samler fortæller om en vis 
Diagoras, som var bleven dödelig forelsket i sin Kjökkenterne, men fandt selv, at 
denne Passion var uanstendig og vilde helbredes for den ved at vove det Leukadiske 
Ce ; men da han kom til Templet og saae Klinten, blev han bange, reed hjem og 
ægtede sin Kokkepige. For Resten udsprang denne underlige Overtro og de mærkelige 
Indretninger ved Apollonstemplet paa Leukata af ældgamle Myther og Sagu, som neppe 
findes berörte i de Ruiner af den græske Literatur vi endnu have tilbage, undtagen af 
Ptolomæus Hefestions Sin, med Tilnavn Chennos, en Forfatter fra det 2det Aarhundrede 
*) I Apophtehgmata Laconica. (Plut. Opp. ed. Francof, in fol. Tom. II. p. 236 D.) 
