XLIX 
| 
omströede i Massen uden Orden, eller samlede til meer eller mindre regelmæssige Lag. 
Qvartsen er blandet, men i ringe Mængde, med rullede Brudstykker af de üvrige i 
denne Egn forekommende Bjergarter. Det er af dette Leerlag at man udvasker Guldet 
og Diamanten. — I nogle Egne faaer denne Dannelse en Modification derved, at 
Qvartsens Brudstykker ere storkantede, og samlede i regelmæssige Lag af % til 14 Fods 
Megtighed, hvis Udstrækning ofte er betydelig, og som ligge i forskjellig Dybde; ofte 
naae de Overfladen og danne da de eiendommelige Gruuscampos, som ere ubrugbare 
for Agerdyrkeren, men beklædte med en egen Vegetation. Denne locale Modification 
af Leerlaget synes at skylde sit Material til en med talrige Gange og Indlag af Qvarts 
udmærket tildeels destrueret Talkskiverdannelse. Ogsaa i disse Qvartslag findes, skjöndt 
sparsomt, Brudstykker af andre Bjergarter, især af Jernsteen. 
Men den meest afvigende Form, under hvilken disse yngste Dannelser frem- 
træde, er den, som er bekjendt i Landet under Navnet Tapanhoacanga (Negerhoved) 
eller slet hen Canga kaldet. Som Lavaströmme seer man denne Masse udgydt over 
Sletter, Dale og Bakker, ja selv over de höieste Bjergrygge; den forekommer hyppigst 
i de Egne, hvor Jernsteenbjergene af Urdannelsen fremtræde, og bestaaer i et Jerncon- 
glomerat sammensat af Qvarts og af andre af Egnens Bjergarter, fornemmelig af Jern- 
steendannelse, som Jernglands, magnetisk Jernsteen o. s. v. forbundet ved et fast Bin- 
demiddel af. guul, råd eller sort Farve; undertiden forsvinde Brudstykkerne og Binde- 
middelet bliver alene tilbage. I denne Dannelse forekommer ogsaa Guld. 
Alle disse tre Modificationer af en og samme Formation forekomme som Ud- 
fyldingsmasse i Hulerne, og danne Leiestedet for de fossile Knogler. Deres Hyppighed 
i Hulerne staaer i Forhold til deres Hyppighed uden for samme, saa at den råde 
Leerjord med eller uden Rullestene er den' sædvanlige Udfyldning. 
Imidlertid have disse Dannelser erholdt under de særegne Localforhold, hvori 
de befinde sig, nogle Forandringer, som ikke bemærkes ved dem udenfor Hulerne. De 
ere nemlig blevne meer eller mindre gjennemtrængte af Kalk, hvilken ofte binder 
Lerets låse Dele til en fast sammenhængende Masse. De indeholde langt talrigere 
Brudstykker af Kalksteen og endelig. ere de gjennemtrengte af en stor Mengde Salpeter, 
hvis Oprindelse Forfatteren söger at oplyse. Som oftest er Jordlaget bedækket med en 
Skorpe af Stalagmit, hvorom i Forfatterens Afhandling om Macqviné Hulen findes vidt- 
löftigere Oplysninger, hvorefter Stalagmitskorpen efter Jordlagets Indbringen, maa 
adskilles fra den under Jordlaget ligeledes i en tidligere Periode dannede Skorpe. 
7 
