Flere Hulers Jordmasse har lidt betydelige Forandringer ved det igjennem deres Aab- 
ning indströmmende Dagvand. 
De talrige Levninger af Pattedyrknogler, „som findes i mange af disse Huler, 
ere af forskjellig Beskaffenhed. Nogle Knogler vise aldeles den rene Beensubstants og 
dennes Textur; andre ere i deres Indre stærkt gjennemtrængte af Kalkdele, hvorved de 
have en stårre Vægtfylde end hine, og endelig er ved nogle den organiske Textur al- 
deles forsvundet, og i Stedet for Knoglesubstants er traadt Kalkspat De mechaniske 
Forandringer ved Knoglerne i disse Huler bestaae især deri, at Knoglernes Overflade 
har faaet en Mængde Revner, og Sprækker i alle Directioner, dog meest efter Længden, 
hvorved de selv tillige have lidt en Sammentrykning. Dette Phænomen opnaaer sin 
störste Grad hvor Knoglerne ere aldeles knuste, dog saaledes, at Brudstykkerne ligge i 
deres naturlige Stilling til hverandre. En anden Forandring af Knoglerne hidrårer fra 
Indvirkning af Rovdyr-Tænder, og endelig vise andre ved deres afstumpede Spidser og 
tilrundede Kanter, at de have været udsatte for at være rullede imellem andre faste 
Legemer. Luftens umiddelbare Indvirkning har i Forhold til Knoglernes mindre Be- 
dækning af Jord foraarsaget forskjellig Grad af Heusmuldren af andre Knogler, en 
Forandring, som især oplyses ved Tilstanden af de i Hulerne indbragte Knogler af 
nærværende Periode. 
Denne Indledning slutter med en Oversigt over de Pattedyrslægter, som i den . 
nuværende Periode findes paa det indre Höiland af Brasilien; der tages fornemmelig 
Heusyn til saadanne Slægter, som baade i den forbigangne og i nærværende Periode 
have afgivet Materiale til Forsteningerne, I sidstnævnte Henseende ere Flaggermusene, 
disse Hulernes nuværende talrige Beboere, de vigtigste. Den hyppigst forekommende 
Art er ubeskrevet og henhårer til en ny Slægt, der ved sin Tandform er höist besyn- 
derlig. Den næste Familie, af hvis Arter der findes i Hulerne en stor Mængde af 
Knogler sammenhobede fra den nuværende Periode, Levninger fra Maaltiderne af Strix 
perlata igjennem Aartusinder, men ogsaa talrige Forsteninger fra den ældre Periode, er 
Gnaverne (glires). Over de i disse Egne forekommende Arter leverer Forfatteren ad- 
skillige Bemærkninger. Paa Kapivoren (Hydrochoerus capibora) fülger med Hensyn til 
Størrelsen Pacaen (Coelogenys Paca), hvis . Adskillelse i tvende Arter ikke findes be- 
kræftet. Af Slægterne Dasyprocta, Anoema, Lepus, Sciurus og Sphingurus opholder 
sig der af hver kun en eneste allerede bekjendt Art. Talrigere ere derimod Arterne 
af Slægterne Echimys og Mus; af den første har Forfatteren fundet 4 Arter, som alle 
synes ubeskrevne; den almindeligste af disse kaldes Echimys sulcidens. Af Rotleslegten 
