LXXVI 
Reinhardt, til hvem det forrige Vinter var overdraget at forfærdige Cranier og Ske- 
letter af Slangedoubletterne i det Kongelige naturhistoriske Museum, blev ved Præpara- 
tionen af et Individuum af denne Art først opmærksom paa hiin interessante Afvigelse, 
og foranledigede en nærmere Undersögelse. Endnu tre andre Exemplarer af forskjelligt 
Kjön og Alder bleve benyttede til Sammenligning, og denne usædvanlige Forms regel- 
mæssige Forekomst blev saaledes bekræftet. 
Giftkjertelen er hos denne Slangeart baandformig eller rettere klingeformig, 
noget smallere mod begge Ender, især fortil, hvor den allerede bagved Quadratbenet 
gaaer over i den lange Udföringskanal, der her har en större Længde end Kjertel og 
Udföringskanal tilsammen hos de åvrige Slanger, og optager begges Plads paa Siden 
af Hovedet. Kjertelen selv ligger paa begge Sider af Kroppen i en egen kanalformig 
Hule mellem Ribbeensmusklerne og Huden, og strækker sig fra Quadratbenet til den 
48de eller 494 Ryghvirvel. Dens Længde foruden Udföringsgangen er 44 Gange større 
end dens Bredde, og denne overtreffer igjen 4 Gange Tykkelsen. Kjertlens Længde 
indeholdes 73 Gang i Legemets Totallengde. De giftafsondrende Rør fölge i deres 
Form den stårste Dimension af selve Kjertelen, de ere betydeligt længere end i de 
sædvanlige Giftkjertler, og samle sig i 3 Bundter, som efterhaanden forene sig i den 
fælleds Udfåringsgang. — Ogsaa paa Kjertelens Muskelforhold har dens store Længde 
indvirket. Vel gaae tvende Muskelbunter fra Bindemusklerne til Kjertelens Kanter, 
som synes at kunne trække den fremad, og lægge den i Tverfolder, men desuden er 
Kjertelens ejendommelige, glindsende, fibröse Hud belagt med et tæt Lag af Muskel- 
fibre, eller beklædes uden paa af en Muskelhud. 
Giftkjertelens ejendommelige Form, Gifttandens forholdsviis större Længde end 
hos Naia-Slægten, og Articulationen af Overkjæbebenet til forreste Rand af det forreste 
Pandebeen, ligesom hos Vipera öerus, synes. at retferdiggjöre Opstillingen af denne Art 
i en egen Slægt, der beholder Navnet Causus. 
Professor Zeise har fortsat sine Undersøgelser over Producterne af Acetonens 
Virkning paa Platinchlorid, hvoraf i forrige Aarsberetning blev givet et kortfattet Udtog. 
En Deel af denne Fortsættelse er vel meddeelt i en Afhandling, som alt er trykket for 
Selskabets Skrifter; men da det ei får er omtalt paa dette Sted synes det passende, 
for Sammenhængens Skyld, nu ogsaa heraf i Korthed at omtale det vigtigste, 
Med Ammoniak, der, (som bekjendt af Forfatterens: tidligere Meddelelser) med 
