LXXXI 
aflukkede Sække mellem den og Skallen, 4) Fordöielseshulen og 5) Kiimstokhulen. 
Aandes@kkens to Aabninger have begge en meget uddannet Klap med flere særegne 
Muskler; disse saavelsom de 5 Par bælteformede Aandemuskler bestaae af Trevler med 
overordentlig tydelige Tverstriber, hvilke hidtil ansaaes for særegne for Hvirveldyrenes og 
Leddyrenes Muskler. De to seröse Sekke have en Epithelialbekl@dning, der bestaaer af 
de samme mosaikagtigen, sammenföiede Celler med Kjærner, som de höiere Dyrs. 
I Maven og Tarmen fandtes halvfordöiede Conferver og Infusionsdyr. Stårst 
Interesse frembüd Undersögelserne paa den meget uddannede Fosterkjede. Den laae i 
selve Skallen og var skruedannet med halvtredie Vindinger, af hvilke den störste gik 
omkring Fordüielseshulen. Den bestod af 4 Sæt Fostre i forskjellige Udviklingsgrader. 
Fostrene dannede en dobbelt Kjede. De fandtes sammenföiede derved, at hvert Foster 
paa Rygsiden havde en Streg for oven og for neden hver med tre Grene, og desuden 
to Grene midt paa Ryggen forenede gaffelformigen. Alle disse 8 Grene endte i Plader, 
der vare heftede til lignende Plader hos de 4 nærmeste Fostre, saaledes at to svarede 
til det venstre, to til det höire Nabofoster, og to til det venstre, to til det höire Gjen- 
bofoster. Desuden vare samtlige Fostre forenede ved et Ror (Næringsråret), hvorfra 
en Canal steg ind i hvert Foster ligeledes paa Rygsiden. Fostrenes Form var temmelig 
forskjellig fra Moderdyrets. Indvendigen fandtes tildeels de samme Organer, navnlig 
Aandehulens Klapper og Muskler, Hjertet (Gjellen erkjendes derimod ikke), Fordöielses- 
organerne og Rygfuren med de 4 Folder. Denne sidste viste sig at spille en Hoved- 
rolle i Fosterlivet, da den stod i Forbindelse med Canalen fra Neringsréret. Desuden 
forefandtes et særegent Fosterorgan, Kuglen, paa det Sted af Bugfladen, hvor senere 
Gjellen fæstes. Ved at forfålge Fosterkjeden til de mindre uddannede Sæt, især til 
det sidste, der kaldes Grundréret, lykkedes det at opstille Hovedreglerne for de sam- 
mensatte Salpers Udviklingshistorie. Endog for enkelte Systemers Udvikling tillod Sam- 
menligning mellem Fostrene og Moderdyret at opstille Reglerne. — Ved denne Under- 
sögelse er det ogsaa bleven meget sandsynligt, at de fritsvömmende Salpekjeder ikke ere 
dannede ved Fostrenes frivillige senere Forening, men under selve Udviklingen i Moders- 
liv.. Fremdeles er det blevet viist, at de Facta, hvoraf den besynderlige Regel udledtes, 
at hver anden Generation bestod af sammensatte, hver anden af enkelte Dyr, tillade den 
mere sandsynlige Regel at opstilles, at de yngre Individer føde enkelte, de ældre sum- 
mensatte Fostre. s 
Marsvinefangsten ved de danske Kyster, navnligen i Isefjorden afgiver en 
ypperlig Leilighed til Underögelsen af Marsvinenes Legemsbygning og Livsyttringer. I 
2 1 
